Of; 



Al.? 



Guldgravning i Finmarken. 



Af dr. Haus Reuscli. 



Gnldgra-^Tiing er et arbeide, som folk ikke kj ender meget til her 

 hos os, og dog har vi nu havt guldgravning, om end efter en meget 

 beskeden maalestok, igang i flere aar. Arbeidet hos os foregaar paa 

 det allermest afsides sted, man kan fiude, naar man leder det hele 

 Norge over, nemlig allersydligst i det indre af Finmarken henimod Fin- 



Fig. 1. Kjerulf s aas, 400 m. lang. 



lands grænse. Landet er her ikke meget høit og har milde former; 

 våndet samler sig til den store elv Tana. En sidearm til den er 

 Karasjok; deri løber ud Bautajok, og den har igjen en liden sideelv 

 Sargijok. Ved denne sidste er det, at guldgra\Tiingen foregaar. 



Guidet forekommer i en aas. Aas i geologisk mening er en af 

 sand og rullesten bestaaende mindre ryg, som er langstrakt i den ret- 

 ning, hvori istidens bræer bevægede sig. Endemoræner er ogsaa rygge 

 af løsmateriale og kan derfor forveksles med aaser; men et vigtigt 

 skjelnemerke er, at endemorænerne ligger paa tvers af de gamle is- 

 bræers bevægelsesretning, mens aaserne som sagt ligger langsefter. 

 Aaseme antages at være dannede ved mundiugen af tunnelformede rør, 

 som smeltevand har rundet i under isbræerne. Tre af Finmarksviddens 

 aaser har jeg opkaldt efter anselige geologer, som har gjort sig for- 

 tjente ved studiet af istidens fænomener hos os: Brøgger, Hørbye 

 og Kjerulf. Hosstaaende billede viser, hvorledes en aas ser ud. 

 Naturen 1903. 19 



