293 



De ældste kjendte hvirveldyr. 



Af F, A. Lucas.i) 



,.We are the ancieiit of the earth 

 Aud in the morning of the times." 



Der er hos menneskene en almindelig og meget na.turlig higen 

 efter kundskaber, som vi selv regner til videbegjærlighed, men som 

 andre kalder for nysgjerrighed. Det er denne videbegjærlighed, som 

 er skyld i, at vi har lyst at faa vide, hvorledes alle ting opstaar, og 

 spekulerer paa, hvorledes alle ting ender. Hos et menneskei ytrer 

 det sig paa den maade, at det gjerne vil vide, hvorledes en millionær 

 har tjent sine første penge, hos et andet leder det til spørgsmaalene — 

 hvilket er det ældste dyr? eller hvilket var det første^ medlem af den 

 stor© gruppe rygradsdyr, af hvilke mennesket er det høiest u d vikle de ? 

 eller hvad lignet vore oprindelige f orf ædre ? Dette spørgsmaal er et 

 af dem, som altid har havt stor interesse for naturforskerne, og naturen 

 selv har været spurgt paa mange maader, i det haab, at den engang 

 kunde blive overtalt til at give et tilfredsstillende svar. Den, direk- 

 teste vei at undersøge dette paa har været ved hjælp af forstenede 

 levninger at følge dyrenes historie ; men udover en vis^ grænse rækker 

 ikke denne undersøgelsesmaade af grunde, som her flere steder skal 

 angives, da dyrenes blødere dele ikkei er bevaret. Som tillæg til dette 

 arbeide har embryologerne studeret dyrenes første stadier ; thi de 

 mener, at deres udvikling kaster et sidelys paa dyrets tilbagelagte 

 historie. Og saa. tilslut kommer studiet af de forskjellige former af 

 hvirvelløse^ dyr, af hvilke nogle har vist sig at ligne hvirveldyrene i 

 bygning, mens det hos andre aabenbart ba.re er qu ydre lighed. Efter- 

 de maader, hvorpaa undersøgelserne har været drevne, har resultaterne 

 været forskjellige ; og resultaterne er derpaa, lig svarene ved oraklet 

 i Delphi, blevet forskjellig udtydet, saa at hvirveldyrene a,f enkelte 

 betragtes som efterkommere af ormene, mens atter andre mener at 

 have fundet deres oprindelse i dyr, som er beslegtet med dolkehalerne. 



Enhver genealog ved altfor vel, hvor vanskeligt det er at forfølge 

 en families slegtregister bare nogle aarhundreder tilbage ; hvor fort 

 familienavnet kan forandres, slegtlinjen kan blive dunkel, og hvoi'ledes 

 huller kommer tilsyne, hvis udfyldning kræver megen taalmodig under- 

 søgelse. Hvor meget vanskeligere maa. det saa ikke være at følg© slegt- 



^) Hentet fra ..Animals of the past" (Newvork. 1902). 



