300 



samlere, som f. eks. afdøde kgl. fuldmægtig T h v. Boeck, ogsaa 

 havd© almanakker i sine reoler, er jo ganske naturlig, men kun alma- 

 nakker, det var mig noget nyt. Senere har jeg rigtignok hørt, at 

 diss© samlei-eis tal ikke er saa lidet ©ndda. Og en nytte har man ial- 

 fald af dette lieibhaberi, nemlig den, at der nu blir tåget omhygge- 

 ligere vare paa dette lill© hefte, som findes i hver hytte- i landet, men 

 siom af de fleste blir behandlet som aviser — naar aaret er omme, har 

 almanakken ikke længer nogen værd og vandrer saa i papirkui^-en. I 



tidligere tider blev mangesteder alma.na,kken forsynet med rene^ blade 



©ru saadan udgave var da ikke at faa kjøbt — og man noterede ned, hvad 

 der kunde have mere almen interesse; som oftest var disse optegnelser 

 af meteorologisk art. Derved er der bleven reddet endel gamle alma- 

 nakker. 



Et besøg af en saadan almanaksamler gav anledning til, at jeg 

 komi til at beskjæftig© mig med de norske almanakkers tilblivelses- 

 historie. Gjennem a,rkivstudier dels i det norske rigsarkiv, dels i 

 universiteteits sekretariat ©r det lykkes mig at faa kjendskab til enkelte 

 ældr© ting vedrørende' almanakker. Desvæ^rre har jeg ikke kunnet 

 faa løst alle de spørgsmaal, som kom op under min undersøgelse. Mu- 

 ligens anidr© vil værei heldigere. 



I det følgende skal jeg gjøre rede for, hvad jeg har fundet, samt 

 nævne', hvad der sta,ar tilbage at faa opklaret, derpaa- omtale almanak- 

 kens indhold og den foraindring, denne har undergaaet i disse 100 aar. 



Somi hver mand ved, har vort "universitet) eneret til at trykke, 

 udgive og forha.ndle almanakker og kalendere" . Dennei eneret var i 

 dansketiden overdraget universitetet i Kjøbenhavn allerede 16de april 

 1636, og den blev afstaaet til det norske univeTsitet i det kgl. aabne 

 brev ai 10de april 1812 § 10 og elter kgl. i-esolution af 7de decbr. 

 1814 (§ 6 i universitetsfundatisem). Hensigten med denne overdra- 

 gelse var at bring© orden i det virvar, som der havde været, saavel ved 

 at der blev udgivet feilagtige almanakker, som ved at fremmeid© alma- 

 nakker oversvømmed© landet. Og man søgte at sætte en stopper for 

 dette' uvæsen ved at lade udgaa et reskript af Ist© mars 1684, hvorefter 

 ingen anden maatte udgive almanakker end de, som fik tilladelse af 

 univeirsitetet. Samtidig blev all© tidligere previlegier ophævede. 

 Overtrædelse heraf blev straffet med 300 rdl., som skulde tilfalde det 

 „rundo astronomiske taarn i Kjøbenhavn". Men det ser ud til, at det 

 ikke har staaet videre skræk af denne bestemmelse ; thi næste aar — 



