310 



det forekommer, at enkelte kvinder har en eller flere overtallige kjert- 

 ler, almindeligst lige nede ved lysken. Melkekjertlerne an tager man 

 udviklet paa den vis, at ungerne har suget paa dele af huden for at 

 faa ud saften af dens kjertler og ved at suge paa bestemt© steder 

 under bugen har de fremkaldt en ekstra^ udvikling af kjertlerne paa 

 disse stedeir, sa,a at de tilslut har dannet de store samlinger, der er 

 blevet til melkekjertler. De fleste pattedyr har sine melkekjertleir i 

 2 rader under bugen, hos somme som, hesten, faaret, koen er det kun 

 dei bagerste ved lyskerne, der udvikle®, hos mennesket er det de for- 

 restei, helt fremme paa brystet. Nu findes der hos menneskefosteret 

 en hudstribe fra akselhulen til lyskem, der overalt er saa forsynet med 

 kjertler, at der i dens hele forløb kan ud vikles melkekjertler, og til 

 stadighed udvikles diss© kun i den forreste del. Naar der nu af 

 og til udvikles em eller flere melkekjertler i bagenfor liggende partier 

 af den nævnte' hudstribe, saa ligger muligheden herfor selvfølgelig i 

 den hosi fosteret eksisterende hudstribe, som er arvestykke fra for- 

 fædrene og skjønt der ligesaa. selvfølgeligt maa være en særegen grund 

 til en slig abnorm udvikling af en eller flere melkekjertler paa steder, 

 hvor de- almindeligvis ikke^ findesi hos mennesket, saa kan jeg ikke 

 indse, at der er noget iveien for at kalde denne ekstra fremkomst af 

 melkekjertler for atavisme, da vi ved, at adskillige af vore> forfædr© 

 har havt dem paa saanme sted. Men det kan endda- blive et spørgs- 

 maal, om de, trods dette, ikke maa ansees som en nydannelse, fordi 

 vi er ganske- ukjendtei med foranledningen til deres fremkomst til trods 

 for, at der i den del af den omtalte hudstribe almindeligvis ikke 

 udvikles kjertler. 



Ved adskillige- regelmæssigt forekommende foreteelser har vi det 

 samme fænome-n, at der af egget udvikles en organisme, som ligner 

 eller svarer til bedsteforældrene og ikke til forældrene, saaledes i den 

 bekje-ndte geinerationsveksel som f. eks. hos den almindelige blaa 

 manet; denne- danne-r eg, o-g af disse eg kommer der ikke maneter, men 

 en ganske anderledes udseende skabning, der sidder fast paa, stene, 

 tang eller andre- gjenstande, og som ved et sla-gs- knops-kydning eller 

 deling igjen fre-mbringer maneter. Et andet vel kjenidt eksempel er 

 det, at en kviekalv efter en god melkeko ikke netop bliver e-n god 

 melkeko, mens derimod e-n kviekalv efter en okse, der er søn af den 

 gode melkeko, ganske sikkert bliver en god melkeko. Dette stikker 

 deri, at melke-koe-n nedarver anlæggene til melkekjertler til sin søn 



