311 



oksen, og dennei nedarver disse igjen til sin datter. Man vi] ofte se 

 nogert. lignende i menneskelige familier, idet en dattersøn kan ligne 

 sin bedstefader eller en sønnedatter sin bedsteimor ; dette er altsaa 

 tilsyneladende tilbagespring til tidligere slegtsleds egenskaber, men i 

 virkeligheiden er det kun sammenhængende arv. 



Men naar der nu pludselig i en fa.mili6 optræder en misdannelse 

 som 6 fingre, saa kan man nok, hvis disse 6 fingre kommer igjen i 

 senere slegtled, anse det sova arv, mens de 6 fingre første gang vanr 

 skelig kan ansees som arvede ifølge det, der ovenfor er sagt. 



Og naai' der endvidere optræder andre misdannelser, bliver spørgs- 

 maalet meget vanskeligt^ at løse; thi selv om man hos dyr finder ens 

 eller lignende> dannelser, saa. er vort kjendskab til menneiskets stamtræ 

 saa. ufuldstændigt, at vi ikke kan vide, om de dyr, hos hvem man finder 

 dannelsernei, hører til menneskets forfædre i lige linje; og dette burde 

 jo være tilfældet, hvis misdannelsen skulde ansees som arv. Det kan 

 ikke negtesi, at den omstændighed, at man hos et dyr finder et forhold, 

 der hos mennesket optræder som en misdannelse, i høi grad styrker 

 fonnodningen om, at dette dyr maa høre til menneskets forfædre i 

 lige linje, men nbgen sikkerhed giver det ikke; thi det hænder, at 

 dannelser, der ligner hinanden, kan findes hos dyr, der staar hinanden 

 saa fjernt, at d© vanskeligt kan tænkes at være beslegtede. 



For at kunne afgjøre, om en misdannelse er noget nyt eller ikke, 

 maatte man vide, om misdannelsens udvikling var en nødvendig følge 

 af eggets bygning, eller man maatte kunne paavisei den indvirkning, 

 der havde fremkaldt den under udviklingen af et eg, som intet særligt 

 havde ved sig. Dette er imidlertid ting, som man for tiden intet 

 begi'eb kan faa om. Vistnok kan man ved visse indgreb fremkalde 

 misdannelsier hos forskjellige dyr, men disse indgreb er hidtil saa^ grove 

 og plumpe, at de intet kan bevise for udviklingen imder normal© for- 

 hold. Det tør vel hænde, at man med tiden vil kunne^ finde meto- 

 der, efter hvilke man kan faa misdannelser istand ved indgreb, som 

 man kan tænke sig ogsaa kan finde sted under normale forhold, og 

 før dett© indtræffer, kan man kun danne sig mere eller mindre begrun- 

 dede formeninger om den rette forklaring. 



Som det af det foregaaend© vil fremgaa, staar vi endnu i denne 

 sag paa et lidet fremrykket standpunkt med hensyn til vor viden og 

 derfor har den saa stor interesse. Saameget tør vi dog trygt sige, at 

 tidligere tiders antagelse om overnaturlig indgriben ved fremkomsten 

 af misdannelser er feilagtig ; de fænomener, der optræder under en 



