315 



nog'en den af Aristoteles pristei ret. Visselig var dein berømte for- 

 fatter af dyrenes historie almindeligvis udmerket underrettet. Hans. 

 kongelige elev bragte ham fra det dengang endnu saa hemeimligheds- 

 fulde Indien de for makedoniske øine mest slaaende interessante ting. 

 Karavaneir bragte "ham elefanten, panteren, tigeren, næshornet, paa- 

 fuglen, hvilken han beskrev meget godt. Men i selve Makedonien 

 va.r insektet ham kun kjendt gjennem bonden, der rodede i jorden og 

 der traf paa tettigometeren under hakken, og før alle andre vidste, at 

 deir af den blev en cigale. Aristoleles gjorde da delvis det samme 

 som Pliniusi senerei med megen mere naiv lettroenhed. Han hørte paa 

 pratet paa markerne og opførte det som, paalidelige udtalelser. Over- 

 alt er bonden ondskabsfuld. Han gjør gjerne nar af de bagateller, 

 som vi kalder videnskab ; han ler af dem, som stopper op for et lidet 

 ubetydelige kryb ; han skoggerler, hvis han ser os tåge op en sten, 

 undersøge den og stikke den i lommen. Den græske bonde morede 

 sig hermed. Han sagde til bybeboeiren : Tettigometeren er en guderet 

 af uforlignelig velsmag. Men idet han lod den naive mands mund 

 løbe i vand ved den overdrevne ros, gjorde han ham det umuligt at til- 

 fredsstille sin lyst. eftersom det var absolut nødvendigt at samle det 

 delikate vildt før bristningen af larvehuden. Gaa saa ivei med, for 

 at faa den passende portion, at samle nogle haandfulde tettigometer, 

 der kommer frem af jorden, naar mit kompagni paa fem personer 

 bragte to timer, i et paa cigaler rigt terræn, for at finde 4 larver. Paa 

 vel paa, at huden ikkei brister under søgningen, som vil varei flexe 

 daige, mens bristningen sker inden nogle minutter. Aristoteles har 

 efter min tro aldrig smagt ristede teittigometrei. Han gjentager i god 

 tro en landlig spøg. Hans guderet er skrækkelig. 



Lad os^ imidlertid huske, at endnu i vore dage er der folkeslag, 

 som ynder cigaler. I beretningen om sin reise i Indo-Kina, fortæller 

 prins H e n r i af Orleans at have seet unge, halvnøgne kvinder hen- 

 give sig til jagt efter cigaler langs Mekongs bredder i Laosi; de sæl- 

 ger dem paa torvet eller rister dem selv til eget brug. 



De insekter, om hvilke jeg hidiil har talt, har kun en rinige gastro- 

 nomisk betydning og synes snarere at være lækkerier. Det er ikke saa 

 med termiternei og græshopperne', som i visse lande er virkelige næ- 

 ring smi dier. 



Termiterne eller de hvide myrer lever, som man ved, i uhyre 

 kolonier, repræsenterende følgelig en betydelig mængde næring. I 

 Indien, Amerika og i Afrika passer de indfødte paa ikke at lade dem 



