339 



maa ansees for eadelig fastslaaet, idet de nemlig ligesom volvocaceerne 

 besidder en celluloceiiiembran og desuden ogsaa viser andre overens- 

 stemmelser med planterne. I vor prøve finder vi to arter, af hvilke 

 dog kun den ene, ceratium hirundinella (fig. 53), kan ansiees som en 

 egte ferskvandsplanktonforra, som tildels forekommer i større mæng- 

 der i prøverne særlig til enkelte tider. Den anden af de forefundne 

 arter, c. cornutum, e<r derimod, ligesom de øvrige ferskvandsperidineer 

 i regelen bundet til planteregionen og naar sin største udvikling blandt 

 vandplanterne eller mellem sumpnioseime ved breddeme. 



Peridineernei forekommer i størst mængde i havet, hvor de ofte 

 udgjør hovedbesitaniddelen af det pelagiske plankton,^) og hvor de der- 



Fig. 53. Ceratium hirundinella (forstørret). 



for sammen med visse andre algegrupper udgjør den vigtigste urnæring 

 for hele det høiere dyreliv ; i det ferske vand er deres betydning som 

 saadan derimod forholdsvis liden. 



Ligesom hos mastigophorerne finder vi hos peridineerne lange 

 børste^traade, hvis antal her altid er to. Som det fremgaar af vedstaar 

 ende fig 53 &r dog kun den ene af disse, den saakaldto slæbe- eller 

 styretraad, tydelig synlig, mens den anden, der udgjør det egentlige 

 bevægelsesoi*gan, ligger saa vel skjult i pantserets tverfure, at den først 

 forholdsvis nylig er bleven opdaget. Tidligere havde man rigtignok 



^) I en støi-re afhandling, ,,Protophyten und Protozoen im Plankton aus 

 der norwegischen Westkiiste", tr3'kt i Bergens museums aarbog for 1899, har hr. 

 overlærer E. Jørgensen behandlet de fleste af de ved vore kyster forekom- 

 mende former af denne gruppe. 



