'^3if3 



fra 1857 faar man ikke længere vide, hvor mange aar der er gaaet 

 hen siden verdens skabelse. 



I aarene 1804 — 1815 blev solens, op- og nedgang kun angivet hver 

 onsdag — hvilket endnu gaar igjen i vor konto rkalender — • tiden var 

 sand tid. I den danske udgave er der tåget hensyn til refraktionen, 

 derimod ikke i den norske udgave for 1814 og de følgende aar; det 

 sker først fra 1827. Sand tid for solens op- og nedgang blev bibeholdt 

 til 1834. Fra 1818 angives solens op- og nedgang for hveranden dag 

 i maaneden og dette har været bibeholdt den hele tid undtagen i 

 aarene 1880 — 91, da op- og nedgang blev angivet for hver 4de dag i 

 maaneden, saaledes som man ogsau finder det i den „latinske" udgave. 

 Men for at kunne stille sit ur efter solskiven, og Hansteen meddeler 

 i almanakken for 1818, at «Christiania Bys Uhr stilles efter Middeltid". 

 har man i almanakken for 1816 en "tavle", der blev gjentaget i 1817, 

 24, 26 og 30 og "som tilkjendegiver hvor mange Minutter et Uhr, som 

 har en jevn Gang bør vise mere eller mindre end den for hver Dag 

 ansatte Tid, da Solens Middelpunkt er i Horizonten ved Op- og Ned- 

 gangen. Denne Tavle maa ogsaa bruges, naar man vil stille Uhret 

 efter eox rigtig Solskive". Da med 1835 middeltid blev indført, blev 

 tabellen over tidsjævningen sat sammen med tabellen over op- og ned- 

 gang, og derved blev den gamle "tavle" overflødig. Den kommer 

 igjen i den «latinske" udgave 1869 — 76. Fra 1877 forsvinder den, 

 fordi der i tabellen over solens op- og nedgang ogsaa finde® angivet, 

 hvad et middeltidsui- skal vise, naar solen er i meridianen, udtrykt i 

 ' tidsrummet og brøkdele deraf ; fra 1892 er klokkeslettet for "Solen i 

 Mer." kun udtrykt i hel© tidsminutter. Fra 1845 til 1876 er tabellen 

 for tidsjævningen givet i tidsminutter og tidssekunder, tidligere kun 

 i hele tidsminutter. I den danske udgave og i den norske for 1814 

 og 15 anføres, naar i maaneden solen gaar ind i dyrekredsens tegn, 

 dette sløifeis i 1816 og som erstatning faar man angivet i aargangene 

 1817 — 26 solens største høide om middagen den Iste, Ilte og 21de i 

 maaneden. Fra 1827 har man istedet en tabel for hver dag i maaneden 

 over solens deklination gjældende for Berlins sand middag, fra 1835 

 er dette ogsaa angivet. Hans t e e. n omtaler, at denne^ er tåget med 

 "til brug for sømanden" . Denne tabel maatte sløifes i 1831, da de 

 svenske grænsemarkeder optog for stor plads ; ved et mere økonomisk 

 arrangement af denne fortegnelse over de svenske markeder, lykkedes 

 i 1832 paany at faa plads for tabellen over solens deklination og denne 

 findes nu optaget i alle aargange til 1863. Fra 1864 begyndte jo den 



