346 



en forandring og indleder denne med følgende ord : „Sømainden 

 ønsker at vide maanens gjennemgang gjennem meridianen (kulmina- 

 tion) for at kunne slutte sig til tiden for ebbe og flod ; den reisende 

 paa landjorden vil vide maanens op- og nedgang for at slutte sig til, 

 om ns&tterne er lyse. Redaktøren har i denne almanak søgt at opfylde 

 begge® ønskeir. Men da der ei var plads til saameget paa de smaa 

 sider, saa maatte noget af det gamle udelades ; og han tog ei i 

 betænkning at lade loddet falde paa himmeltegnene, i hvilke maanen 

 paa. hver dag i aaret befinder sig, som noget af det unyttigste', alma- 

 nakken hidindtil indeholdt." Tiden for maanens kulmination samt 

 for dens op- eller nedgang blev til 1834 angivet i sand tid, men regnet 

 borgerlig, fra 1857 derimod astronomisk, altsaa fra middag til middag, 

 af hensyn til sømandeai, dettei blev gjennemført' ogsaa for maaneskif- 

 terne. Fra 1863 er klokkeslettet for maanens op- og nedgang samt 

 for maaneskifterne atter angivet paa sedvanlig maade med tilføiet 

 f. og e. for at betegiie, om det er et formiddags- eller eftermiddags- 

 klokkeslet og dette er senere bleven bibeholdt. Kulminationsklokke- 

 silettet er fremdeles regnet paa. astronomisk vis. I den "latinske" 

 almanak er klokkeslettet for maanens op- eller nedgang anført for hver 

 dag i maaneden, dens kulminationsklokkeslet, regnet astronomisk, der 

 imod samlet i en tabel for det hele aar. 



I almanakken for 1875 giver Fe ar ni ev enkelte vink til at 

 beirigtig"^ uret efter solens kulmination, efter maanens kulmination 

 samt ved at benytte det for solens og maanens op- eller nedgang 

 beregnede middeltidsklokkeslet. I sedezudgaven er den første del 

 heraf gjentaget i aargangen 1878, i den „latinske" udgave i aarene 

 1875 — 79 og i oktavudgaven i aarene 1880 — 81, 89 — 91. I „Søkalen- 

 deren" angives til 1896 for hver dag i aaret klokkeslettet for maanens 

 øvre kulmination i Greenwich samt dens deklination, fra 1877 tillige 

 dJens horisontalparallaks© (fra 1865 kun for hver 3die dag). I 1897 

 blev denne tabel udvidet ogsaa til nedre kulmination. 



Til almanakkens faste indhold har altid hørt en mere detailleret 

 beskrivelse af de i aarets løb stedfindende maane- og solformørkelse, 

 forsaavidt disse var synlige indenfor landets grænser. Begyndelsen 

 og slutningen af formørkelsen er til 1834 altid angivet i sand tid, 

 men for denne tid finder man snart benyttet sand tid, snart middeltid. 

 Sidste gang sand tid er anvendt, er ved den paHielle solformørkelse 

 6t6 mars 1867. Ved den totale solformørkelse i 1851 er der benyttet 

 middeltid, ligeledes ved den i 1896, mens ved den tredie totale Siol- 



