347 



formørkelse, vi har havt i landet i disse hundrede aar, nemlig i 1816, 

 alle tidsmomenter er udtrykt baade i sand- og i middeltid. 



Foruden disse formørkelser har altid almanakken meddelt de nær- 

 mere omstændigheder ved Merkurgjennemgang over solskiven i 1832, 

 45, 48, Gl, 68, 78, 91. De øvrige Merknrgjennemgange i aarhundre- 

 det 1804 — 1903 var ikke synlige hertillands. Af de to Venusgjen- 

 nemgang© i samme tidsrum var den første i 1874 ikke synlig i Norge, 

 ved den anden i 1882 kunde man i det sydlige af landet kun se ind- 

 trædelsen af planeten paa solskiven. 



Planeterne nævnes første gang i 1816, hvis man bortser fra 

 aspekterne, som altid har have sin plads i almanakken, i den norske 

 udgave først fra 1816. Der meddeles en kort oversigt over deres 

 gang i aaret og dette er gjengi vet i de følgendei aar til 1824. For- 

 uden alle de store da kj endte planeter, er ogsaa Ceres tåget med i 

 aarene 1816 — 18 og 21. I 1825 og 26 faar man istedet for denne 

 oversigt en tahel, „som viser Tiden paa den første Dag i hver Maaned, 

 naar hver af de (6) Planeter (Merkur, Venus, Mars, Jupiter, Saturn 

 og Uranus) er i Meridianen samt hver Planets Deklination paa samme 

 Tid" (i 1825 er kun de 3 sidstnævnte medtaget). I 1830 er der i en 

 tabel givet en "Fremstilling af Planetemes Omløbstid om Solen, Af- 

 stand fra samme og Størrelse" . Men fra nu af beslaglægger svenske 

 grænsemarkeder al den resterende plads, og planeterne maa derfor 

 ofres. Først i 1864 faar man en "Veiledning til at finde de større 

 Planeters Plads paa Himmelen", nemlig ved hjælp af aspekterne; 

 denne veiledning blev gjentaget til 1874. I aarene 1873- — 76 er der 

 givet en kort omtale af, hvor i dyrekredsen de 6 ovennævnte planeter 

 staar i maanedens løb samt, naar de synlige planeter er oppe. Fra 

 1877 meddeles der for hver 10de dag i maaneden, naar de 4 klareste 

 planeter kulminerer samt deres deklination, og siden 1892 anføres sær- 

 skilt under "forklaring til den astronomiske del af almanakken", 

 hvilke planeter i aarets løb vil være at se med "blottei øine. 



I den „latinske" almanak er i aarene 1869 til 74 aftrykt den i 

 sedezudgaven meddelte „Veiledning til at finde de større Planeters 

 Plads paa Himmelen", og fra 1873 til 76 gives derr et kort resumé 

 af "Planeternes Løb" i maaneden, samt naar de er lettest at se i lig- 

 hed med, hvad Hansteen meddelte i aarene 1816 — 24. Under 

 denne omtalen af planeterne, Neptun er ikke med, er der i 1873 ogsaa 

 anført, naar maanen passerer sine knuder, hvilket først fra 1877 faar 



