348 



fast plads i almanakken. I aarene 1877 — 79 er der givet den samme 

 meddelelse om de klareste planeter, som i sedezudgaven. 



I "Søkalenderen" finder man intet om planeterae udenfor aspek- 

 terne før i 1887. Fra dai af anføresi "middeltid og deklination ved 

 øvre kulmination i Greenwich, tilligemed den daglige^ forandring, for 

 Venus hver anden, for Mars hver fjerde, for Jupiter og Saturn hver 

 ottende dag, saalænge de kunne sees med blotte øine" , i 1897 blev 

 denne tabel udvidet til „hver dag i den tid, de lettest kan observeres" . 



I den mest udbredte udgave af almanakken og i den "latinske" 

 udgaive. findes der intet om fiksstjernerne, udenfor den tabel over 

 "Polarstjeirnens Kulmination" for hver lOdei dag i maaneden, som 

 stod i sedez- og oktavudgaven fra 1873 — 1894, i den „latinske'' i 

 aarene 1873 — 79. Fra 1890 har dennei tabel været optaget i "Søka- 

 lenderen", der fra, samme aar ogsaiai har en tabel over Polarstjernens 

 azimut. Hensigten med denne tabel over Polarstjernens kulmination 

 var nærmest, at den skulde benyttes ved bestemmelse af "middags- 

 linjensi retning". I "Søkalenderen" har man altid havt en forteg- 

 nelse over dei klareste' stjerners- plads paa himmelen. Antallet var op- 

 rindelig 17, forøgedes til 18 i 1867 og til 42 i 1887. 



Foruden disse her nævnte astronomiske meddelelser har den 

 norske almanak g^jennem lange tideir ogsaa indeholdt en anden art ai 

 oplysninger, der mere end de førstnævnte bidrog til, at almanakken 

 blev flittig raadspurgt. Jeg sigter til de meddelelser om "veiret" , 

 som først i 1864 blev fjernet fra almanakken. Dissie "veirmeddelel- 

 ser" va,r en arv fra, den danske almanak, og den har hørt til dens 

 faste indhold helt fra begyndelsen. Naar undtages. aarenei 1685 og 86 

 har almanakken saavel før som efter denne tid havt notitser om veiret 

 i aaretsi løb. At Hansteen ikke. har været videre fornøiet med at have 

 disse veirspaadomme i almanakken, kan man læse paa mange steder. 

 Allerede i almanakken for 1819 har han en længerei artikkel med 

 overskrift: "Om Veirliget" , som konkludereT med, at "det kan have 

 nogen sandsynlighed for sig at" anføre det veir, som indtraf 19 aar i 

 forveien" , men helt ønskede han, at „kunnei lade Veirliget gaa ud, da 

 dette ei alene er unyttigt, men endog ska-deligt, forsaavidt som dets 

 Forandringer er os ubekj endte og bedragelig Forudsigelse kan 

 vildlede den Ukyndige og Enfoldige (almanakken for 1827). Han 

 søger kollegiet om tilladelse til at udelade det, men møder afslag. 

 Sidste.gang han henvendte sig til kollegiet va.r nok i 1834, men kolle- 

 giet har i sit svar af 24de januar 1834, der er et direkte afslag paa 



