356 



rede det ikke, før omslaget merkedes ogsaa hos os. Vore forfædre 

 vilde vistnok ikke tro sine egne øine, om de kunde se, at aareladnin- 

 gen nu saagodtsom er forsvundet ude blandt menigmand, selv havde 

 de jo ladet sig aarelade et par gange om aaret for at bevare- sin hel- 

 bred og skaffe sig et langt liv. Men vi kan trøste dem med, at kun- 

 sten dog ikke er glemt, den lever videre og vil vel til alle tider leve 

 videre, fordi den har sin berettigelsei under visse tilstande, men det 

 vil være at haabe, at aareladningens ,.,gyldne tidsalder" er forbi, og 

 at aareiadningen selv i de kommende tider kun maa blive benyttet af 

 dem, som er fuldt fortrolig med dens nytte og dens begrænstning, saa 

 man ikke som i gamle dage kritikløst berøver legemet „e i n e n g a n z 

 bes ond er en Saft", som Gothe med fuld grund kaldte blodet. 

 Der er ovenfor nævnt, at de gamle arabere havde lært aarelad- 

 ningskunst»en hos grækerne; som et kuriosum kan det til slutning om- 

 tales, at den hos de moderne arabere lever videre i en høist eien- 

 dommelig fonn : De snører et bind omkring halsen saapas fast, at 

 ansigts ven erne træder tydelig frem, hvorpaa der snittes et lidet hul i 

 venen paa næseroden, strømme af blod bliver derved udtømt, og naar 

 dette har varet en stund, løses halsbindet, og blødningen stanses med 

 noget jord eller kamelhaar. 



Blodspor. 



Ved L. Schuielck. 



Ved efterforskning i anledning af mord og drab kan som bekjendt 

 undersøgelsen af blodsporene paa det sted, hvor forbrj^^delsen er be- 

 gaaet, eller paa de gjenstande, hvormed gjerningsmanden eller offeret 

 har været i berøring, ofte komme til at spille en vigtig rolle. 



Det er i det hele tåget en for mordere og drabsmænd uheldig 

 orastændighed, at det under beskadigelsen af et ' menneskelegeme ikke 

 godt kan undgaaes, at der flyder ud en del af den karakteristiske røde 

 vædske, som udgjør dets hovedbestanddel. 



Man vil ved nøiere at studere disse blodspors udbredelse og be- 

 liggenhed paa det angjældende sted ofte kunne klargjøre for sig hele 

 begivenhedens gang, hvis man bare er saa heldig at komme tidsnok, 

 d. v. s. førend uvedkommende og usagkyndige har faaet anledning til 

 at forstyrre den tingenes tilstand, som herskede, da forbryderen forlod 



