362 



mer ofte i store stimer omkring i vandmasserne, hvor de gjør jagt paa 

 en mængde laA'ere organismer, vistnok for største delen planteformer, 

 m^en ogsaa dyrearter som infusionsdyr og mastigoporer. 



Deres bevægelse er ujevn, hoppende, hvorfor de som før bemer- 

 ket har faaet navn. af „vandlopper" , en betegnelse, som benyttesi saavel 

 om denne som om den følgende gruppes arter. 



Hovedbestanddelen af vor fangst udgjøres af en til cladocei-erne 

 hørende' art, nemlig den. i fig. 56 gjengivne daphnia, longispina, var. 

 lacustris.- Disse former afviger, som det vil sees, betydelig fra den 

 almindelige Ijreibsetypa Kroppen er hos cladocererne ikke tydelig 

 leddet og er for det meste indesluttet i en i regelen toklappet hud- 

 agtig skal, som kun hos forholdsvis- faa arier viser en nævneværdig 

 forkalkning. De store- følere (her det andet følerpar), som er gaffel- 



Fig. 56. Daphnia longispina (forstørret). 



grenede og forsynedei med kraftige børster, er hos disse krebsarter om- 

 trent at regne for det eneste- bevægelsesredskab. Bagkroppen bæres i 

 regelen indbøiet under bugen og er ofte forsynet med hager eller griffel- 

 foiTnede fortsatser. Dei tætstaaende- side-øine er oftest sammenvoksede 

 til et meget stort pandeøiei, som er synligt allerede for det ubevæb- 

 nede øie. 



Ogsaa med hensyn til sin forplantningsmaade- afviger cladocererne 

 fra de foran omtalte copepoder. Eggene bæres saaledes ikke i frithæn- 

 gende eggesække, men i et mellem skallet og i-yggen beliggende hul- 

 rum, den saakaldte „rugehule" . De ai eggene fremkomne unge. krebs 

 gjennemgaar heller ikke en saa kompliceret metamorfose som hos' cope- 

 podeme, men er alleredei ved klæknii»gen mere eller mindre lig moder- 

 dyret. Næringen bestaar derimod af omtrent de samme organismer, 

 som hos copepoderne, maaske mere- overveiende af lavere dyreformer 

 eller stoffer af animalsk oprindelse. 



