365 



nøiagtighed med hensyn til de beregninger, for hvilke det skal danne 

 grundlaget. 



Gjælder det ved den kvajititative planktonundersøgelse, sa^iledes 

 som antydet i det foregaaende, at beregne den omtrentlige mængde ai 

 organisk stof, der befinder sig undeo' en bestemt del ai overfladen — 

 for eksempel 1 m.^ — saa er det en selvfølge, at prøvemie maa været, 

 hvad vi kalder vertilkalsnit o : de maa indeholde saavidt muligt alle 

 de organismer, som i undersøgelsesøieblikket befinder såg i em vand- 

 søile, h^^JS grundflad© er lig netaabningen, og hvis høid© svarer til dyb- 

 den paa det steid, hvor prøven udtages. Ved vertikalsnit bliver alt- 

 saa nettet nedsænket til bunden eller til en bestemt dybde og trukket 

 lo dret op til ovei-fladen. 



Ansætter vi netaabningens fiademaal til 2 dm.^, saa lader den filt- 

 rerede vandsøiles mægtighed sig ganske simpelt beregne ved at multe- 

 plicere dette tal med den fundnei dybde. Herpaa maa da alle videre 

 beregninger vedkommende denne prøve baseres. 



Den videre bearbeidelse af prøverne bestaar dels i vegtbestemmel- 

 ser af det organisk© materiale, delsi i tælling af de i prøven forefundne 

 organismer. 



At tælle alle de i en rig prøv© forekommende' oi-ganismer er et 

 omtrent uoverkommeligt arbeide, særlig om prøven hovedsagelig inde- 

 holder meget smaa arter, f. eks. bakterier. Det er imidlertid heller 

 ikke nødvendigt, idet man her som ved andre kvantitative bestemmel- 

 ser kan anvende regleirne for gjenneimsnitsberegning, og altsaa kun 

 behøver at tælle en forholdsvis liden del af fangsten. 



Ved hjælp af en meget sindrigt konstruer et saakaldet stempelpipet, 

 paa hvis indretninger vi ikke her kan gaa nærmer© ind, udtages et 

 bestemt kvantum, ekseimpelvis 1 eller ^ kubikcentimeter af den med ©n 

 vædsk© i et bestemt forhold fortynded© planktonmængde, som saa bli- 

 ver fordelt og udbredt paa. glaspla.der, der er forsynet med et linje- 

 system, som er indridset i pladem© ved hjælp af en fin diamant. 



Tællingen kan for saa smaa organismiers vedkommende, som det 

 her for det meste gjælder, naturligvis kun find© sted under mikroskopet. 

 Da det imidlertid har vist sig, at et almindeligt mikroskop ikke godt 

 egner sig til dette brug, har man konstrueret egne, for øi©med©t bestemt 

 afpassede instnimenter, de^ saakaldte tællemikroskoper, som blandt an- 

 det udmeirker sig ved et stoi-t objektbord og v©d særlige skruer til 

 bevægelse af de netop nævnte lin j ©red© tælleplader. 



Selv© tællingen er et meget møisommeligt og vanskeligt arbeide. 



