369 



Ora overensstemmelsen syntes os klar mellem den mekaniske 

 energi, som vi bmger i vore industrielle maskiner, og den energi, der 

 ytrer sig i skikkelse af varme eller selv lys, var spøi-gsmaalet meget 

 mindre klart med hensjni til elektriciteten. Om principet var ind- 

 rømmet, syntes det ikke modtageligt for praktisk anvendelse. Saa- 

 ledes viste man for 50 aar siden i alle fysiske laboratorier et lidet 

 apparat, i hvilket en pendel holdtes i bevægelse ved en kontinuerlig 

 virkning af en svag Voltastrøm, idet man tilsyneladende havde en 

 uailadelig bevægelse uden synlig motor. 



Det var endnu paa saxnme maa.de, da man senere opfandt den 

 elektriske telegraf, der reali&erede den øieblikkelige overføring af 

 energi i kontinuitet af det gjennemløbne riam, ligesom vi i det fore- 

 gaaende eksperiment har fundet det i kontinuitet af tid. 



T alle tilfælde, hvad enten virkningen var varig eller øieblikkelig, 

 saa var den altid yderst liden med hensyn til den fremkaldte effekt, 

 og alle mennesker' var næsten enig om at betragte elektriciteten som 

 mekanisk motor, der kunde virke paa alle afstande, øieblikkeligt eller 

 med lange mellemrum, men oft-^^st kun som et simpelt signal uden 

 paatageligt arbeide. 



Saaledes var det, jeg for min del altid havde forestillet mig den 

 rolle, som elektriciteten skulde kunne spille, da jeg en dag i en avis, 

 under diverse kjendsgjerninger saa anmeldt opdagelsen. af en ny mar- 

 skine, ved hvilken man. ikke alene kunde omdanne en elektrisk strøm til 

 industriel motor, men ogsaa omvendt omdanne en hvilkensimhelst mo- 

 tors mekaniske arbeide i en elektrisk strøm, der gjennem en ledning 

 kunde overføre energien i alle afstande, hvor den efter behag og uden 

 stort tab kunde anvendes under sine to jævngode former som elektrisk 

 strøm eller som industriel motor. 



Et sligt uventet resultat forekom mig saa overordentligt, med- 

 førende saa mange konsekvenser, at jeg ikke kunde tro paar det og 

 skyndte mig at finde en af vort fakultets afgaaede professorer for at 

 spørge ham, hvad jeg skulde tro om den paastaaede opdagelse. Stor 

 var min forbaiiselse, da han underrettede mig om, at den var fuldkom- 

 raen sand, og at aviserne ingenlunde havde overdrevet dens praktiske 

 vigtighed. 



Idet jeg ytrede min forbauselse over, at en slig opdagelse med en 

 saa stor fremtid blev modtaget med en slig aabenbar ligegyldighed, 

 mens den burde have reist en henrykkelse af enthusiasme, eksamine- 

 Naturen 1903. 24 



