380 



Derimocl har fjernt fra hinanden staaendei edderkopformer som regel 

 ogsaa en meget forskjellig maade at bygge paa. Dette er ogsaa til- 

 fældet med vandedderkoppen. D'ens rede er bygget næsten paa samme 

 niaade, som rederne hos den nærbeslegtedie familie, drassiderne eller 

 sækedderkoppenei. Her som der bliver der paa den plads, som er 

 bestemt for redet, udspændt en række af traade. Ogsaa de reder, som 

 argyroneta bygger for vinteren og naar den skal skifte hud, ligner 

 meid herLsyn til byggemaade og stil ganskei de tilsvarende reder hos 

 s a&k ed de rko p p e ne . 



Vanidedderkoppens kjærlighed og omsorg for sin yngel er ikke 

 lige sterk under udviklingen af de s-maa. I begyndelsenr er moder- 

 kjærligheden som regel meget svag. Men jo mere den tid nærmer 

 sig, da ungerne skal slippei ud, desto sterkere bliver kjærligheiden, 

 som dog vises mere mod kokonen, end mod dens levende indhold. Paa 

 den tid, da. ungerne slipper ud, er denne følelse paa sit høieste for 

 straks at aftage. Den aftager ligeledes lidt efter lidt under yngelens 

 vekst, og naar ungerne er blevne saa storei, at de kan jage paa egen 

 haand, er moderkjærligheiden ganske^ forsvuiiden. 



Jo større værd egkokonjen har for arten,& vel, desto sterkere visjer 



altsaa edderkoppen sin moderkjærlighed. Denne værd stigeir, eftersom 



udviklingen af eghoben stiger frem, thi for hver dag som gaar, bliver 



der større og større saiudsynlighed, for, at ungerne skal komme freim. 



Om moderkjærlighed i menneskelig forstand kan her naturligvis ikke 



være tale, saai meget mere, da den følelse, der hersker melleaii mor og 



afkora, kun er al en indskrænket varighed. 



Dr. W. Sch. 



Boganmeidelser. 



Jens Holmboe: Planterester i norske torvmyrer. Videnskabsselska- 



bets skrifter. I. Mathem.-naturv. klasse 1903. No. 2. 225 s. 



5 plancher. 



Der er nu hengaaet omtrent 27 aar. siden Axel Blytt frem- 

 satte sin teori om, at vort lands plantevekst var indvandret efter is- 

 tiden under en række vekslende vaade og tørre kiimaperioder. En 

 væsentlig støtte for sin anskuelse fandt han deri, at vore torvmyrer 

 viste en veksling af lag med træstubber og af lag uden saadanne; i 

 de tørre tider voksede der skov paa myrene og dannedes lag med træ- 

 rester, i de vaade perioder døde skoven ud. og der voksede kun mose. 

 Efterat Bh^tt havde faaet fat i sine vaade og tørre perioder, hyggede 



