staaet oveupaa isen. ligesom der heller ikke kunde findes antydning til 

 udløb af våndet ovenpaa bræen. Torholdene er forøvi^igt saadanne her^ 

 at naar våndet opdærames under bræen, maa det ogsaa finde afløb 

 under den; tlii hovedbræen ligger omtrent 100 m. høiere foran St. 

 Brimkjedlen end bræens overfiade inde i den. 



Mod hovedbræen afgrænsedes det indsunkne omraade i St. Brim- 

 kjedlen sidste sommer ved en vældig spalte, som jeg havde den største 

 vanskelighed ved at komme over. Høideforskjellen mellem de to sider 

 hos denne spalte, som nedenstaaende billede, efter et fotografi, viser 

 et parti af, varierer fra 5 til 10 meter. 



Ikke mindre fremtrædende er merkerne efter den betydelige ind- 

 synkning af ismasserne, naar vi vender os mod vest til foden af de 

 bræen tilstødende fjeldsider. Her har der ligget store snefonner støt- 

 tede paa den underliggende bræ. Ved dennes indsynken er de gledet 

 ned med og herunder opspaltet i en kaotisk masse af sneblokke, der 

 frembyder et udseende som en ur. Nedenstaaende billede viser et 

 parti af denne zone af sneblokke inde i Store Brimkjedlen. 



Somrene 1901 og [1902 merkedes der ingen usedvanlig flom i 

 elven fra Tunsbergdalsbræen. Dette viser, at kanalen under bræen i 

 dette tidsrum ikke er bleven sperret, men våndet fra St. Brimkjedlen 

 stadig har havt afløb. 



Plommene i 1900 og de nærmest forangaaende aar fandt sted i 

 slutningen af juli eller i begjaidelsen af august, mens den i 1903 først 

 kom henimod slutningen af august. At brædæmningen sprængtes saa- 

 meget senere denne sommer, kommer sikkerlig af, at den kolde vaar 

 og forsommer sinkede snesmeltningen i de høiere fjelde. Derved fyl- 

 dtes ogsaa bassinet under isen i St. Brimkjedlen senere iaar end de 

 foi"egaaende aar. 



. Opdæmningen ved Tunsbergdalsbræen er forsaavidt af betydelig 

 interesse, som den er enestaaende i vort land, og saavidt jeg kjender 

 brælitteraturen, har man heller ikke nogen opdæmning af denne art 

 ved bræer andetsteds. De opdæmninger, som ellers kjendes hos oS; 

 fremkommer ved, at bræer ligger som en dam foran aabne sjøer. Man 

 har i vort land en række saadanne sjøer, der undertiden opdæmnjes 

 af bræer. Naar saa brædammen foran dem sprænges, foraarsager de 

 stor flom, som tfldels anretter betydelig skade. Som eksempler paa 

 sjcser af denne art kan nævnes Dæmmevand ved Hardangerjøkelen, øvre 

 Mjolkedalsvand i Jotunheimen, Skadevand ved Jostedalsbræen i Sogn,. 



