Lausevatn ved Foli!;efonnen og et ca. 3 km. langt vand ved Strupen- 

 bræen i Lyngen. Disse opdæmninger fremstaar enten ved, at en bræ 

 kommer fra en sidedal eller nedover fjeldsiden, skyder sig tversover 

 hoveddalen og saaledes afsperrer våndet ovenfor i denne, eller ved, at 

 en bræ ligger i hoveddalen og opdæmmer våndet i en sidedal. Dette 

 sidste er f. eks. tilfældet med den navnkundige Mårjelensø, der op- 

 dæmmes af den store Aletschbræ i Schweiz. 



Skulde bræerne hos os yderligere aftage betydeligt, saa vil man og- 

 saa i St. Brimkjedlen faa en aaben sjø opdæmmet. Den nuværende op- 

 dæmning her iinder derimod sted under bræen, saa man, inden tømning 

 og indsænkning af isen foregaar, ikke kan ane tilstedeværelsen af en 

 stor vandmasse under bræen. 



Da flommen i Tunsbergdalselven, hvergang opdæmningen i St. 

 Bi-imkjedlen bryder sig vei under bræen, har anrettet adskillig skade 

 særlig |/aa broer, vikle det være af vigtighed at faa den afværget. 

 Forholdene her er imidlertid saadanne, at delte ikke uden uforholds- 

 mæssige omkostninger er muligt. En tnnnel, som gjennem fjeldet 

 skulde skaffe afløb for våndet inde i St. Brimkjedlen, maatte være 

 henimod 2 km. lang, og endda er det ikke sikkert, at man derved 

 kunde hindre opdæmning; thi dens indtag maatte ligge dybt nede 

 under bræen s niveau, følgelig vilde den være udsat for at stoppes 

 igjen af is fi'a bræen. 



Skulde bræen fremdeles vedblive at aftage, blir volumet, hvor 

 våndet opdæmmes, større, og følgelig maa da ogsaa flommen blive 

 større. Vokser derimod bræen, saa vil rummet inde i St. Brimkjedlen 

 mere og mere fyldes af is, og som følge deraf vil opdæmningen ogsaa 

 aftage i størrelse. Der er meget, som tyder paa, at vi nu nærmer os 

 en jDeiiode, hvori vore bræer igjen vil vokse, efterat de i en forholds- 

 vis lang tid har gaaet tilbage. Imidlertid gjør man rettest i at bygge 

 de nye broer over Leirdøla saaledes, at de ogsaa kan staa i en used- 

 vanlig stor flom ; thi det er noget, man maa regne med ogsaa i frem- 

 tiden, at der fra slutningen af juli til ud i august kan komme store 

 vandmasser, naar brædæmningen brydes. Forøvrigt kan man faa vis- 

 hed for, om våndet her er opdæmmet under bræen eller ikke, ved hver 

 sommer i første halvdel af juli at sende en mand op til St. Brimkjedlen. 

 Finder denne bræen inde i botndalen dybt indsunket og fuld af store 

 sprækker, saa er dette et tegn paa, at våndet her ikke opdæmmes,, 

 men at det har f rit afløb under bræen. Ligger dei'imod bræens over- 



