flade herinde forholdsvis jevn, saa kan man være sikker paa, at der 

 ■er vand opdæmmet under isen. Man maa da vente flom, naar dæm- 

 ningen brister, og bør følgelig tåge forholdsregler derimod. 



Om kunstig belysning og dens udvikiing gjennem 



liderne. 



Af Kr. (ieelmuydeu. 



Naar man sammenligner brugen af kunstig belysning før og nu, 

 vil man blive slaaet af, hvilken voldsom udvikiing der er foregaaet 

 paa dette omraade. 



Menneskehedens trang til lys udover det kvantum, som solen og 

 maanen kunde give, kan spores helt tilbage i den graa oldtid. Men 

 dengang var den kunstige belysning af en særdeles tarvelig art og 

 meget lidet udbredt. 



Det er den voksende kultur, der har skabt øget behov for lys, 

 ligesom det er kulturen, der ved en række stadige seire paa belysnings- 

 teknikens omraade har kunnet tilfredsstille de altid voksende krav. 



Før vi gaar over til at omtale de enkelte belysningsmidler, skal 

 vi se lidt paa den maade, hvorpaa kunstigt lys kan' fremkomme, og 

 sammensætningen af de hertil tjenlige stoffe. 



Lys dannes enten ved forbræ,nding eller glødning. 



De til første kategori anvendte legemer kan være faste, fly- 

 ■dende eller gas forme de. 



De maa være saaledes sammensat, at de leverer en lysende flamme, 

 uden at forbrændingsprodukterne indeholder') faste eller sundhedsskade- 

 lige stoffe. 



De indeholder alle det faste element ku Is to f, som under for- 

 brændingen udskilles i flammen og ved at ophedes til glødning giver 

 denne evnen til at lyse. Ved tilstrækkelig lufttilførsel brænder kul- 

 stoffet op, før det har forladt flammen; i modsat fald vil denne ose. 

 Andre bestanddele er bestandig vandstof og undertiden sur sto f. 



Forbrændingsprodukterne er altid kulsyre og vand, kun i forskjel- 

 ligt forhold efter lysemnets samraensætning. 



Skal lyset frembringes ved glødning af selve stoffet, maa dette 



1) En undtagelse herfra er det senere omtalte magnesium. 



