12 



Den sidste opfindelse paa lysgasernes omraade er acetylen, som 

 første gang blev anvendt som belysningsmiddel i 1894. 



Den fremstilles ved at bringe kalcium-karbid i berøring med vand. 

 Karbiden fabrikeres ved behandling af pulveriseret kalk og koks i den 

 elektriske ovn. 



Acetylen er en farveløs, ubehagelig lugtende gas, bestaaende af 

 kulstof og vandstof. Den af teknisk karbid udviklede acetylen er 

 aldrig ren, hvorfor den, ligesom almindelig lysgas, maa passere rense- 

 apparater, før den er færdig til brug. 



Paa særskilt konstruerede brændere med ganske fine huller og 

 sterk lufttilgang leverer den et overordentlig sterkt, hvidt lys, som i 

 intensitet er ca. 14 gange saa sterkt som almindelig gas o: en acetylen- 

 flamme paa 1 cm.^ størrelse lyser ligesaa sterkt som en vanlig gas- 

 flamme paa 14 cm.^. 



Renset acetylen brænder til kulsyre og vand uden lugt og med 

 liden varmeudvikling i forhold til lysstyrken. 



Der er intet kunstigt belysningsmiddel, der kommer sollyset saa 

 nær i samraensætning som acetylen, hvorfor dette lys lader ansigtfarve, 

 tøier 0. s. v. beholde samme udseende som ved dagslys. 



Acetylen er foreløbig særlig tåget i brug til belysning af mindre 

 byer, jernbanestationer, sanatorier o. 1. Desuden brages den kompri- 

 meret sammen med oljegas til belysning af jernbanevogne. 



Hvilken betydning dette nye lysemne vil faa, er endnu ikke godt 

 at sige. Men efter den udbredelse, den allerede har faaet, er det ikke 

 usandsynligt, at den vil tilkjæmpe sig en værdig plads blandt vor tids 

 belysningsmidler. 



Acetylen bruges ogsaa endel til cykle- og vognlygter, endskjønt 

 den er mindre skikket til saa smaa apparater. — 



Vi er nu færdige med behandlingen af de brændbare lysstofTe og 

 gaar over til den anden kategori: lys ved glødning. 



De vigtigste af de herhen hørende belysningsmidler er for det 

 første Au er-h ætter i forbindelse med „gas", petroleum, spiritus 

 0. s. v. og dernæst elektrisk glødelys. 



Auerhætterne kom i brug for ca. 10 aar siden og faaet en meget 

 stor udbredelse. 



De bestaar af en kegleformet hætte af bomuldsvæv, som er dyp- 

 pet i en nitratopløsning af endel sjeldne jordmetaller, særlig thorium^ 

 cer og lanthan. 



