16 



ningsstykker, hvorimellein gnisten — lysbuen — spiller, kaldes 

 elektroder. 



Som materiale for disse er man blevet staaende ved cylindriske 

 kulstænger, som er tilspidsede i den ene ende. 



Vanskeligheden ved konstruktionen af saadanne lamper bestod 

 væsentlig i at finde en reguleringsmekanisme, bvorved afstanden mellem 

 elektroderne kunde holdes konstant tiltrods for, at kullene under bru- 

 gen fortæres i de ender, hvorimellem lysbuen spiller. 



Den mindste afvigelse i afstandon foraarsager nemlig et blaffende 

 lys eller endog fuldstændig slukning, naar elektroderne kommer for 

 langt fra hin au den. 



Dette vanskehge spørgsmaal, som i begyndelsen voldte meget 

 bryderi, er nu fuldstændig løst. 



Den elektriske lysbue dannes ved den kolossale modstand, som 

 fremkommer ved, at strømmen maa passere gjennem det daarhg ledende 

 luftlag mellem begge spidser. Herved ophedes disse saa sterkt, at 

 kullet delvis fordamper, før det brænder op. 



Lysbuen har kun en overfiade af uogle faa mm. 2, men alligevel er 

 den det kraftigste kunstige belysningsmiddel, som findes. Lyset er 

 blændende hvidt rned at skjær af blaa-violet. 



I forhold til lysstyrken er buelyset ca. 6 gange billigere end gløde- 

 lyset. Men da man ikke har brug for et saa kraftigt lys i sine stuer, 

 har det særlig faaet stor udbredelse til belysning af gader, aabne 

 pladser og store lokaler. I fri luft kan intet kunstigt belysningsmiddel 

 maale sig med buelyset, hverken i skjønhed eller bilhghed. For at 

 mildne det blændende lys er buelamperne i regelen forsynede med 

 kupler af mat glas. — 



Dette er i hovedtrækkene, hvad der var at sige om udviklingen 

 af kunstig belysning. Som man ser, gik den meget langsomt frem-j 

 fra de ældste tider og helt til første halvdel af det 19de aarhundrede.f 



Men saa kom forbedringerne slag i slag, saa at vi i vore dage^ 

 næsten kan siges at være oversvømmet af forskjellige belysningsmidler, 

 der baade med hensyn til skjønhed og billighed forholder sig til for- 

 tidens primitive indretninger som dag til nat. Middelalderens konger; 

 og adelsmænd vilde nok sætte store øine, om de saa, hvilken rigehg* 

 tilgang selv de brede lag i vor tid nyder godt af. 



Naar et nyt, smukt belysningsmiddel er kommet i handelen, har 

 man ofte kunnet høre udtalelser om, at „ dette maa da vist blive frem- 

 tidens lys". 



