31 



Liren hører hjemme i det nordlige af AtlanterhaA^et, hvor den er 

 paatiniffen fra Grønland til Brasilien. Ved den norskei kyst er den ikke 

 paatruffen hækkende, derimod ruger den paa Vestmanøerne, Færøerne 

 samt paa flere steder langs vestkysten af de britiske øer fra Shetlands- 

 og Orknøerne til Scillyøerne. Dens- sydligste hækkeplads skal vær^e 

 paa Madeira og' de Kanariske øer. 



Tidlig paa vaaren indfinder den sig paa Færøerne. I mai maa^ 

 ned lægger den i en jordhule, som kan være indtil to f od dyb, eller 

 under en sten et eg, hvis udrugning, efter hvad K o 1 1 h o f f har iagt- 

 taget, alen© synes at paahvile hannen. Under hækketiden i det mind- 

 ste føi*er liren en ren natlig tilværelse, om dagen ser man selv paa 

 rugepladsene neppe en eneste fugl, først efter solnedgang kommer de 

 frem af sine jordhuler. Beretningerne herom er dog noget mod- 

 stridende!. Til andre tider af aaret er de^ derimod ude og flyver 

 ogsaa om dagen. Ungen bliver i redet, længei efterat den er ble- 

 ven flyvedygtig. Den opfødes med smaasild og anden smaafisk, 

 blæksprut og anden aat© og bliver overordentlig fed, „saai fed, siger 

 Pontoppidan, som ingen fedet gaas, hvilket synes desto merkværdi- 

 gere, da. den bespises af sin moder alene om natten og ser hend© da- 

 gen igjennem ikke." Sysselmand M ii 1 1 e r fortæller, at en rigtig 

 fed lire skal have indtil 26 mm. fedt paa brystet og veie- ca. f kilo. 

 j.Merkværdigt er det, at ungen blir saa fed, da den dog vitterlig ikke 

 blir fodret oftere end en gang hver 24 timer. Henad aften kommer 

 skrofen til hulen for at fede ungen og forlader den igjen ved daggry." 

 Paa grnnd af denne sin fedme indsamles paa Færøerne og ogsaa flere- 

 steds paa de britiske øer ungfuglen© og nedsaltes til vinterbvug. Paa 

 Færøerne foregaar indsamlingen i sidste halvdel af august. I midten 

 af forrige aarhundrede dræbtes aarlig ca. 2000 unger. Men særlig paa 

 gnind af rotterne, lirens værste fiender, er dog udbyttet stadig gaaet 

 nedover og er nu under det halve. 



Af andre lirearter er storliren (puffinus major) to gange fanget 

 inden landets grænser og graaliren (puffinus griseus) en gang. Ogsaa 

 disse arter træffes ude paa fiskebankerne, i enkelte aar endog i mindre 

 flokke, graaliren kun i høstmaanedeime, den anden derimod ogsaa om 

 vinteren, fra september til januar. Ingen af disse arter hækker ved 

 de europæiske kyster, muligens kan dog storliren af og til træffes hæk- 

 kende paa Færøerne. Storliren er, ligesom den almindelige lire, en 

 Atlanterhavsfugl, den er paatruffen fra Grønland og Færøerne til Kap, 

 Falklandsøern© og Kerguelen. Den anden art, hvis rett© hjemstavn 

 synes at vær© den sydlig© hemisfære, har en meget kosmopolitisk ud- 

 bredelse, idet den i Atlanterhavet er paatruffen helt nord til Færøerne 

 og Norges vestkyst og i Det still© ocean til Kurilerne. - 



Lirerne tilhører, ligesom stormsvalen, havhesten «g albatrosserne, 

 stormfuglene eller de rørnæsede (tubinares), et navn denne gruppe 

 fugle har faaet, fordi næseborei-ne munder ud i mere eller mindre lange 

 hornagtige rør. Af bygning minder de forøvrigt meget om maagerne. 

 De er alle oceanfugle, som kun i hækketiden søger ind til land. In- 

 gen af dem hækker ved vor kyst, derimod er en af dem. havhesten en 

 stadig gjest om vinteren ved vor vest- og nordkyst. De andre besøger 

 os kun leilighedsvis, af albatrosserne er det endog kun en art, som 

 en gang har forvildet sig op til os. J. G. 



