Spitsbergens høiere dyreliv. 



Af konservator 0. Bidenkap. 



Takket være den niængdei polarekspeditoner, der i de seinerei aar 

 har været udsendte, ikke^ alene med det formaal at gjøre geograifiske 

 opdagelser, men ogsaa at studere dei arktiske egnes naturforholde, har 

 man nu opnaaet grundig kjendskab til, hvorledes dyrelivet, siaavel det 

 lavere, som dei mer© fuldkomment udvikledei, arter sig i det høie 

 nord. 



Dyrelivet i polartrakterne freimbyder visse eiemdommieligheder, 

 der er ligesaa iøinefaldend© for den ulærde som for naturforskerein. 

 Hvad der selv for den uøvede iagttager straks er paafaldende, er den 

 uhyre mængde i n d i v i d e r, som et flertal af arter dernord frembrin- 

 ger. Kommer man f. eks. i nærheden af et af de storei fuglebjerge, 

 vil dets umaadelige masse af vingede beboere slaa en med forbauselse; 

 fjeldet synes aldeles uudtømmeligt paa fugl; løsner man skud for at 

 skræmme dem op, formørker d© kiften ved sin masse under opflugten,, 

 m,en der synes endnu at sidde lige ma,nge tilbage ! 



Polaregnenes faste land vilde ikke vær© istand iiil at skaff© det 

 myldrende dyreliv den tilstrækkelige næring ; det er havet, det stor© 

 uudtømmelige hav, som alenei kan oprethold© livet hos- disse utallig© 

 skabninger, der ofte er samled© paa et indskrænket omraade, det er 

 kun havet, der kan fød© d© kjæmpestor© hvaler og d© vældige fiske^ 

 stim. Som følge heraf koncentreres alt liv ved kysterne, og derfor ©r 

 ogsaa iagttagelsen af dyrelivet lettere, saameget merei som dem ikke 

 besværliggjøres ved en overvældende' mængde arter. 



Spitsbergen danner em gruppei størrei og mindre øer, belig- 

 gende mellem 76 gr. 27 min. og 80 gr. 50 min. n. br. og 10 gr. 32^ 

 min. 0. 1. 



Øgruppen dannes af den store hovedø Vestspitsbergen, Nordost- 

 landtet, der skilles fra forrigi© ved et sund, Hinlopenstrædet, Edgeland, 

 Naturen 1904. 3 



