63 



Men ogsaa disse dyr tager hensyn til farverne, dog kun i nær- 

 meste nærhed, livad man eksperimentelt kan paavise. Paa samme 

 maade forholder fluerne sig. En eristalis forholder sig paa en ganske 

 anden maade lige overfor farven end myggen. Bombilius og volucella, 

 to veludviklede fluer, reagerer meget lidet paa lugten. Allerede August 

 Forel sagde: Sin vei gjennem luften finder fluerne ikke ved hjælp 

 af lugten, men med øiet. Dette har dog kun sin vigtighed for de 

 høit udviklede fluers vedkommende. 



lagttagelser over natinsekterne viser^ at skumringsinsekterne, saa- 

 soni musciderne med deres meget korte levetid, maa henføres til de 

 biologisk lavtstaaende insekter; for de høiere daginsekter er far- 

 verne med det substrat, hvortil de er bundne, allerede virksom paa 

 afstand, derimod ikke for de lavere insekter. 



Vi maa her ikke forglemme, at efter vor moderne systematik 

 som hovedsagelig kun lægger vegt paa morfologien, kan en art staa 

 meget lavt. uden at den derfor samtidig maa henføres til de biologisk 

 lavtstaaende insekter. 



Det er efter ovenstaaende let at forståa, hvorfor dagblomster for- 

 trinsvis kan fremvise kontrastfarver og livligt farvede blomster, mens 

 natblorasterne som regel er sterkt duftende og har blomster med matte 

 farver. Omvendt kan vi slutte, at gjennemtrængende, sterk lugt hos 

 dagblomster høist sandsynlig tjener til at tiltrække laverestaaende 

 insekter. En mellemfarve mellem dag- og natblomsterne har vi i skov- 

 blomsterne, som samtidig er sterkt farvede og dufter sterkt, for at de 

 lettere skal blive bemerkede paa sin bortgjemte plads. 



Naar farven allerede paa afstand kan øve tiltrækning paa insek- 

 terne, saaledes som vi ovenfor har vist, saa kan dette forklare os 

 saadanne interessante fænomener, som de mellem blomsterne og insek- 

 terne paa Kerguelen. Paa grund af de storme, som hersker der, har 

 kun saadanne insekter kunnet holde sig, som har antaget en løbende 

 levevis. Ved ikke at bruges er vingerne blevne forkrøblede, samtidig 

 kan vi iagttage, at størrelsen af fanerogamernes brogede blomsterkroner 

 har mindsket. Blomsterkronen er et „flag", hvormed de høierestaaende 

 insekter allerede paa afstand blir tillokkede. Vingerne, det vil sige, 

 det organ, som bærer dyret bort til det fjerntliggende sted, blir rudi- 

 mentær og paa lignende maade reduceres ogsaa den tiltrækkende gjen- 

 stand — blomsterkronen. 



