MaY 9 1904 



Yegetationen i Schweizeralperne. 



Af Thekla R. Resvoll. 



Paa en reise i Scliweiz sommeren 1903 studerede jeg vegetationen 

 i forskjellige dele af dette land, saavel paa sydsiden som paa nord- 

 heldningen af Alperne. 



'De steder, hvor ieg botaniserede, var især egnene om Ziirich og 

 Vierwaldståttersjøen, dernæst i Glarneralperne, Berner Oberland og 

 Rhonedalen ned til Lac Léman. Desuden lærte jeg ogsaa vegetations- 

 forholdene i kanton Tessin ganske godt at kjende, idet jeg af den for- 

 trinlige kjender af Schweiz's flora, professor dr. Schroeter, blev invi- 

 teret paa en længere og særdeles interessant ekskursion, som gik over 

 St. Gotthard og videre gjennem Val Bedretto, over Griespasset og ned 

 ad Alpernes sydskraaning helt til Lago Maggiore og Lago di Lugano. 



Schweiz er, som bekjendt, et land, hvor naturen er rig paa af- 

 veksling og fald af modsætninger. Landets høide over havet varierer 

 mellem ca. 200 m. og mere end 4500 m., og denne høideforskjel kan 

 man træffe inden forholdsvis ganske korte strækninger, med ringe 

 horizontale afstande. Som en følge heraf er der, som man kan vente,, 

 ganske merkbare og hurtige overgange i klima og vegetation selv inden 

 meget begrænsede omraader. Paa de høieste fjeldtoppe vil man finde 

 et saa at sige arktisk klima, og evige snemasser dækker her grunden. 

 Men — i en afstand af mindre end 50 km. fra disse golde snemarker 

 kan man, som nede ved sjøerne i Tessin, fi^yde sig ved den yppigste 

 plantevekst med eviggrønne løvtrær, med cypresser og pinjer. 



Men det er ikke bare i vertikal retning, at der er merkbare for- 

 andringer. Selv om vi holder os til steder i samme horizontale niveau, 

 vil vi kunne finde stor afveksling. Allerbedst kommer denne tilsyne, 

 om man sammenligner egnene nordenfor Alpekjæden med dem paa 

 fjeldenes sydlige af heldning. Det nordlige molasseland har, udestæugt 



Naturen 1904. 7 



