100 



Ved siden af disse sydlige former kan man imidlertid, som nævnt, 

 i disse egne ogsaa gjenfinde nordlige arter, gamle kjendiuger, som 

 St. Olavs skjeg (asplenum septentrionale) og strudsebregnen 

 (struthopteris germanica), hvilken sidste i Schweiz kun optræder her. 

 Endvidere saa jeg campanula spicata, tagløg (sempervivnm tecto- 

 rum) og den vakre bergfrue (saxifraga cotyledon). 



Forvildet paa et par steder er figentræet (ficus carica), samt 

 den i Mexiko hjemmehørende agave americana, der ved det be- 

 kjendte valfartssted Madonna del Sasso har udbredt sig meget sterkt,, 

 og som tager sig eiendommelig ud i det fremmede planteselskab. 



Vegetationen i indsjøerne kan ogsaa fremvise en del interessante 

 planter. Saaledes vokser i Lago di Lugano vallisneria spiralis, 

 og i Lago di Muzzano lige i nærheden findes trapa natans f. muz- 

 z anen sis, en plante, som nu kun er knyttet til denne lille sjd, men 

 som synes at kunne identificeres med en form, der i tertiærtiden havde 

 en videre udbredelse. 



Den kulturplante, som mest bidrager til at give de lavere egne i 

 Schweiz sit præg, er vinranken. Den klimaforskjel, som hersker 

 paa de to sider af Alperne, har en ganske merkbar indflydelse paa 

 den høide, hvortil vindyrkningen naar op. Mens vinens grænse i lan- 

 dets nordligere dele allerede ligger ved ca. 550 m. o. h., ligger den 

 i Tessin først ved 770 m., og i Wallis naar vindyrkningen paa de 

 aller gunstigste steder endog op til ca. 1100 m. o. h. 



Baggrunden for de dyrkede vinmarker dannes i almindelighed af 

 løvskog. Paa sydheldningeii af Alperne er det især kastanjen (ca- 

 stanea vesca), som giver denne løvskog sit præg. Og sammen med 

 kastanjen ofte ogsaa valnødtræet (juglans regiaj. Paa Alpernes 

 nordside giver imidlertid løvskogen et andet billede. Her er kastanje- 

 træet kun bundet til enkelte, særlig begunstigede lokaliteter, som f. eks. 

 bredderne af Vierwaldstattersjøen og Walensjøen, hvor klimaet som 

 følge af de varme føhnvinde er meget mildt. I Tessin gaar kastanjen 

 op til henimod 1000 m. o. h. 



Ovenfor vindyrkningens grænse kommer vi op i den montan e- 

 region, der paa nordsiden af Alperne gaar til ca. 1850 m. o. h., paa 

 sydsiden til ca. 1500 m. Denne region præges væsentlig af bøken,, 

 der i mere eller mindre udstrakte skoge klæder de lavere dele af fjeld- 

 siderne. I bøkeskogene forekommer gjerne ogsaa andre løvtrær, hvora^ 



