101 



foruden de fra vort eget land Igendte : ek, løn, alm, liud_, ask og 

 ki-isttorn (ilex aquifolius) ogsaa avnbøk (carpiims betulus) og evo- 

 iiymus latifolius høier til de almindeligste. Langs bækkene gjen- 

 linder vi begge vore or arter sammen med popler og pile. 



I denne zone hører ogsaa birk en (betula verrucosa) hjemme. 

 Dette træ er imidlertid i Schweiz kun paa faa steder virkelig skog- 

 dannende, i almindelighed lindes den kun enkeltvis eller i mindre grup- 

 per blaudt de tindre løvtrær. 



Furuen (pinus silvestris) tilhører ogsaa den montane region; men 

 heller ikke dette træ danner større skoge i Schweiz. Udenfor enkelte 

 moræneafleiringer, saaledes i Rhouedalen og i Clraubunden, forekommer 

 furuen gjerne kun spredt og enkeltvis mest paa klippefulde steder. I 

 høiden naar den i Alperne sjelden over 1500 m. 



Bundvegetationen i bøkeskogene er, naar disse er tætte, som regel 

 fattig. Men der, hvor bøken er opblandet med andre løvtrær og i det 

 hele mere aaben. giver den lys nok for en mere rig vegetation. I en 

 saadan skog i nærheden af Ziirich fandt jeg saaledes en ret frodig 

 plantevekst. Der var i ly af et underkrat, bestaaende af roser og 

 sortfrugtede rubi (bjørnebær), et friskt grønsvær af carex silva- 

 tica's stive bladskud. Og mellem disse bugtede efeuens lange grene 

 sig og fortsatte ofte opover træstammerne, som de malerisk klædte 

 med sit skjønne løvverk. 



Sammen med efeuen stod i skogens udkant den myrtlignende 

 vinca minor („gravmyrt") med de vakre, lyseblaa blomster. 



Over dette laveste planteteppe ragede endel høiere urter op, saa- 

 ledes især vadderot (phyteuma spicatum), der ogsaa, om end som en 

 sjeldenhed, findes i vort land, samt den ca. 1 m. høie aruncus sil- 

 vestris, der i toppen har en meget rig, fint grenet blomsterdusk, 

 der minder om vore spiræa-arter. Desuden var følgende planter meget 

 almii;.^ lige: Circæa lutetiana, hypericum perforatum, stachys 

 silviir , oxalis acetosella, lactuca muralis, scrophularia no- 

 dosa. -^)erula odorata, campanula trachelium, lysimachia ne- 

 moruui og det høie græs, brachypodium silvaticum. Som man 

 ser, en vegetation, hvis sammensætning minder paafaldende om den, 

 vi i Norge finder i løvkrat i varme stenurer. 



Ovenfor bøkeskogene følger i Schweizeralperne de subalpine 

 barskog e. Her er granen (abies excelsa) det vigtigste naaletræ og 

 det, der oftest danner trægrænsen opad. Granen gaar i landets nord- 



