107 



des, den stivbladede s. asp era og den lave s. segne ri foruden ert 

 del saadanne, som vi ogsaa har i vore fjelde, som den gule s. aizoi- 

 des, den hvide s. ste Har is og den i vort land saa yderst sjeldne 

 s. aizoon, der som bekjendt lios os kun forekommer ved Balvandet 

 i Salten. 



En af de skjønneste klippeplanter, man ser i Alperne, er lin a ri a 

 alpina, som med sine lange, blomstersmykkede grene hænger ud over 

 afsatserne. Meget vakker er ogsaa tlilaspi r o tun dif o Hum medde 

 lyserøde blomsterklaser. Fra denne lokalitet kan ogsaa nævnes ce- 

 rastier, androsacer, veronicaer, smaa sølvhaarede artemisiaer, 

 den blaablomstrede eritricliium nanum og endelig ikke at forglemme 

 edelweissen (leontopodium alpinum), som bekjendt schweizernes ynd- 

 lingsblomst, for hvis skyld aarlig mange forvovne mennesker sætter 

 livet til. 



Eftersom man kommer længere op paa Alpen, blir græsveksten 

 lavere, og de høieste planter forsvinder lidt efter lidt, men frisk grøn 

 er blinden fremdeles, og rigt er blomsterfloret. 



Paa saadanne steder, som nylig er blottede for snedækket, er for- 

 holdet dog et andet — og især gjælder da dette de fordybninger, hvor 

 sneen hvert aar ligger længe udover sommeren. Disse „Schnee- 

 thalchen", som de kaldes, og som let falder i øinene paa grund af 

 sin fra omgivelserne afstikkende brune muldfarve, viser en meget typisk 

 vegetation med temmelig ensartet sammensætning. En art bjørnemos 

 (polytrichum septentrionale) pleier aldrig at mangle paa saadanne ste- 

 der, og sammen med den linder man næsten ligesaa sikkert alche- 

 milla pentaphylla, der ved sine lange udløbere hurtig spreder sig 

 paa den snefugtede grund. Lige i randen af de smeltende snemasser 

 staar den lille line soldanella pusilla, en primulacé med en eneste, 

 violet, liden blomsterklokke, der af det svageste vindpust sættes i be- 

 vægelse og let rives bort fra stæn gelen. Ofte ser man den helt om- 

 givet af sne med kun klokkerne ragende op over den hvide fiade. 

 Dens kraftigere slegtning, soldanella alpina, der egentlig hører hjemme 

 lavere nede paa ijeldsideu, holder den undertiden med selskab. Dige 

 op under sneen finder vi ogsaa ranunculus alp es tris, der har hvide 

 blomster og glinsende blade, ikke saa ulig vor r. glacialis, der ogsaa 

 iindes i Alperne, og ligesaa anemone ve rn alis, en plante, som i den 

 tidlige vaar ogsaa smykker endel af vore fjelde, men her helst i birke- 

 regionen eller endnu længere nede. 



