Ul 



større volnm; dette vil vedblive, indtil trykforskjellen paa begge sider 

 af hinden har naaet en bestemt værdi, der afhænger af opløsningen.s 

 koncentration. 



Denne proces kakler man osmose, og det tryk, hvormed sukker- 

 opløsningeu udspiler hinden, kalder man opløsningens osmotiske tryk. 



Forsøget kan forøvrigt gjøi^es ved at f^dde et almindeligt sylteglas 

 med en sirupstyk sukkeropløsning og derpaa binde en okseblære over 

 aabningen. Glasset *8ættes derpaa ned i rent vand. Man vil da se, 

 at blæren udspiles af sukkeroj^løsningen. Okseblæren er vistnok ikke 

 ganske uigjennemtrængelig for sukkermolekyler, men dog i saa høi 

 grad, at forsøget kan gjøres. 



En bedre hinde kan man danne af ferrocyankobber paa følgende 

 maade: Man kan tåge en almindelig nglaseret 

 lercylinder af samme slags som dem, der bruges 

 i galvaniske elementer. Denne fyldes med en 

 opløsning af kobbersulfat (blaasten) og sættes 

 ned i en opløsning af gult blodludsalt. Begge 

 salte vil da mødes i lervæggenes porer og der 

 virke kemisk paa hverandre, hvorved der udfæl- 

 des ferrocyankobber, der fylder lercylinderens 

 porer. Paa denne maade har man gjort cylin- 

 dereus vægge halvgjennemtrængelige. 



Ved hjælp af en saadan lercylinder kan 

 man maale det osmotiske tryk. Man fylder 



cylinderen med sukkeropløsningen og sætter den i forbindelse med 

 et kviksølvmanometer paa den maade, som figur 1 viser, idet 

 man passer paa, at sukkeropløsningen fuldstændig udfylder rummet 

 helt til kviksølvets overflade a. Man helder derpaa kviksølv i mano- 

 meterets aabne gren. Kviksølvet vil da øve et tryk paa sukker- 

 opløsningen i cylinderen og søge at sammenpresse denne. Naar tryk- 

 ket, altsaa kviksølvet i manometeret, har naaet en vis høide,. begynder 

 endelig rent vand at pible ud gjennem cylindyrens vægge. Differensen 

 mellem kviksølvets høide i de to grene blir da sukkeropløsningens os- 

 motiske trj^k. Det er jo nemlig det tryk, som behøves for at sammen- 

 presse opløsningen til et mindre volum, og altsaa det tryk, hvormed 

 opløsningen modsætter sig denne sammenpresning, med andre ord det 

 osmotiske tryk. 



Man kunde ogsaa maale det osmotiske tryk ved at sætte lercylin- 



Fig. 1. 



