113 



Tor luftarter gjælder endvidei^e Avogadros lov, som siger, at 

 ligestore volumer af forskjellige gasarter indeliolder liga mange mole- 

 kyler ved samme temperatur og tryk, eller udtrykt paa en noget anden 

 maade: Slipper man ind i to ligestore rum ligemange molekyler 

 af to forskjellige gasarter, vil gasarterne udøve samme tryk, hvis 

 de har samme temperatur. Ligemange molekyler af hver gasart kan 

 man vel ikke tælle op, men man kjender deres molekylarvegter, d. v. s. 

 vegterne af molekylerue med vandstofatomet som enhed. Molekylar- 

 vegten af surstof er saaledes 32, af kvælstof 28; tager man da mole- 

 kj^larvegten i gram af hver gasart, altsaa 32 gr. surstof og 38 gr. 

 kvælstof, saa vil man have samme antal kvælstof- som surstofmolekyler. 

 32 gr. surstof eller 28 gr. kvælstof vil nu nøiagtigt udøve et tryk 

 af 1 atmosfære, hvis man ved 0° C. lader den fylde et rum paa 

 22.4 liter. Paa lignende maade vil en sukkeropløsning, der i 22.4 liter 

 indeholder sukkerets molekylarvegt i gram, altsaa 342.4 gr. sukker 

 (Cl 2 H22 On = 342.4), ogsaa have et osmotisk tryk af 1 atmosfære. 

 Eller med andre ord, sukker opløst i vand vil udøve samme osmotiske 

 tryk, som hvis det i gasform udfyldte et rum lig opløsningens volum. 

 Det samme gjælder ogsaa andre opløsninger. 



Opløsninger, som pr. cm.^ indeholder ligemange molekyler, vil alt- 

 saa ved samme temperatur have samme osmotiske tryk. Avogadros 

 lov gjælder med andre ord ogsaa for opløste stoffe. 



For gasarter gjælder endvidere Gay-Lussacs lov, der siger, at 

 det tryk, en gas udøver, er proportionalt med temperaturen, regnet fra 

 det absolute nulpimkt, der ligger 273° C. under 0° C. Man har fun- 

 det, at den samme lov gjælder for det osmotiske tryk. Ved høiere 

 temperatiu' vil altsaa en opløsning have et større osmotisk tryk, aldeles 

 ligesom trykket i en gasmasse, der er indesperret i et lukket rum, 

 vokser, naar man op varmer den. 



Man ser saaledes, at stoffet i den opløste tilstandsform i et og 

 alt opfører sig som en gasart. 



Som bekjendt gjælder ikke de tre nævnte love absolut for nogen 

 gasart, men kun med en ganske vist stor tilnærmelse. En gasart fjer- 

 ner sig desto mere fra at følge disse love, jo mere den sammenpresses 

 eller fortættes. 



Heller ikke for opløsninger gjælder lovene absolut, og afvigelserne 

 blir ogsaa her større, jo mere koncentreret opløsningen blir. For op- 

 løsninger gjælder de altsaa kun, naar de er temmelig sterkt fortyndede. 



Naturen 1904. 8 



