114 



En opløsning, der er saa fortyndet, at det osmotiske tryk ikke over- 

 stiger et par atmosfærer, følger lovene saa nøiagtigt, at det ikke er 

 muligt at paavise nogen afvigelse. 



Man kan paavise endnu flere overensstemmelser mellem opløsnin- 

 ger og laftarter. Pamper man en gasart, f. eks. kulsyre, ind i en be- 

 holder, saa vil trykket stige overensstemende med Mariottes lov, livis 

 .man sørger for, at temperaturen holdes konstant. Men naar trykket 

 .har naaet en vis høide, saa begynder kulsyren at fortættes til vædske, 

 -Og samtidig holder trykket op at stige; hvormeget kulsyre man end 

 .pumper ind i beholderen, kan man ikke faa trykket høiere, Udfører 

 man forsøget ved 0° C, kan man saaledes ikke faa trykket høiere op 

 end 37 atmosfærer. 



Ved 0*^ C. kan kulsyrens tryk overhovedet ikke komme høiere 

 end 27 atmosfær; dette tryk kalder man kulsyrens maksimumstryk ved 

 ■0° C. Udførte man forsøget ved høiere temperatur, kunde man faa 

 trykket høiere op. 



Dette svarer for opløsningeus vedkommende til, at man opløser 

 mere og mere stof i vædsken. Herved stiger det osmotiske tryk, som 

 vi har seet, men naar saa opløsningen er mættet, kan man ikke faa 

 mere stof opløst; det osmotiske tryk kan da heller ikke blive større. 

 Ligesom der for hver luftart eksisterer et maksimumstryk svarende til 

 en bestemt temperatur, saaledes vil der for en opløsning være et vist 

 osmotisk maksimumstryk, som ikke kan overskrides, og som er naaet, 

 naar opløsningen er mættet. Ligesom en luftarts maksimumstryk sti- 

 ger med voksende temperatur, stiger ogsaa en opløsnings osmotiske 

 maksimumstryk med voksende temperatur, idet man ved høiere tempe- 

 ratur i almindelighed kan faa den mættede opløsning mere koncentreret. 



Afkjøles en gasart, f. eks. vanddamp, saa vil, naar temperaturen 

 har naaet en vis værdi, dampen udfældes som vædske i form af smaa 

 vanddraaber. Der dannes, med andre ord, taage. Afkjøles en opløs- 

 ning, som ikke er altfor tynd, saa vil paa lignende maade ved en be- 

 stemt temperatur .en del af det faste stof udfældes; man siger, at op- 

 . løsningen krystalliserer. 



For opløsninger har man endog noget, der svarer til gasarternes 

 kritiske temperatur. Hvis man pumper kulsyre ind i en beholder, vil 

 som sagt ved et vist tryk kulsyren tilslut gaa over i vædskeform. 

 Udfører man derimod dette forsøg ved en temperatur, der ligger over 

 ,31° C, vil man ikke ved nogetsomhslst tryk kunne faa kulsyren Hj- 



