118 



punktforhøielsen og af frysepunktnedsættelsen, som man finder ved op- 

 løsninger af uorganiske syrer, baser og salte, hvis vandige opløsning 

 leder den elektriske strøm, forklarede den svenske videnskabsmand 

 Arrhenius paa følgende maade: Naar man opløser et salt, f. eks. 

 almindeligt kjøkkensalt, klornatrium, i vand, saa spaltes en del af klor- 

 natriummolekylerne allerede ved selve opløsningen i positiv elektriske 

 natriumioner og negative elektriske klorioner; denne spaltning eller 

 dissociation er desto mere fuldstændig, jo mere fortyndet opløsningen 

 er. En sterkt fortyndet kjøkkensaltopløsning indeholder altsaa ikke 

 eller kun meget faa klornatriummolekyler, men klorioner og natrium- 

 ioner. 



Man tænker sig, at opløsningen selv befinder sig i en slags be- 

 vægelig ligevegtstilstand, idet ionerne er i uafladelig bevægelse, støder 

 sammen og forener sig et øieblik for atter igjen at skilles, dog saale- 

 des, at der ved en bestemt koncentration af opløsningen gjennemsnitlig 

 findes et ganske bestemt antal uspaltede klornatriummolekyler og et 

 ligesaa ganske bestemt antal klor- og natriumioner. 



En klornatriumopløsning opførte sig med hensyn til osmotisk tryk 

 0. s. v. aldeles ligesom den skulde indeholde flere molekyler, end man 

 skulde vente efter den opløste saltmængde ; dette forklares da simpelt- 

 hen ved den antagelse, at de ved spaltningen dannede ioner med hensyn 

 til osmotisk tryk o. s. v. opfører sig som molekyler. Hvis opløsningen er 

 sterkt fortyndet, vil næsten alle saltmolekylerne være spaltet til ioner, 

 og opløsningen indeholder følgelig næsten dobbelt saa mange partikler 

 (ioner), som den vikle indeholde, hvis den kun indeholdt uspaltede 

 molekyler. Dette forklarer jo iuldstændig, hvorfor frysepunktnedsættel- 

 sen 0. s. v. ved en sterkt fortyndet saltopløsning er næsten dobbelt saa 

 stor som ventet. Andre saltopløsninger opfører sig paa samme maade. 



I en saltopløsning befinder, som sagt, ionerne sig i en slags be- 

 vægelig ligevegtstilstand under stadig dannelse og derpaa følgende 

 spaltning af molekyler. Ionerne bevæger sig i opløsningen aldeles 

 regelløst i alle mulige retninger. Sendes imidlertid en elektrisk strøm 

 gjennem opløsningen, saa begynder øieblikkelig ionerne at bevæge sig, 

 følgende tiltrækningen fra de elektriske elektroder, de positive metal- 

 lener bevæger sig imod katoden og de negative syreioner mod anoden; 

 man antager, at opløsningens ledningsevne for elektriciteten netop be- 

 ror paa, at det opløste stofs molekyler er spaltet til ioner, en op- 

 løsning vil derfor lede den elektriske strøm desto bedre, jo luldstæn- 

 digere molekylerne er spaltet til ioner. 



