121 



■den sands3'nligste ogsaa for Tegneby-fænomeuet; naar det mellemlig- 

 gende fjeld eller „sigtekoniet" aare synker en liden smule mere ind 

 end omgivelserue, maa, som man let forstaar, dette straks have en 

 stor virkning paa sigtningen. Indsynkaingen af „sigtekornet''' maa for- 

 resten efter Kjellens opgaver ikke være saa rent ubetydelige heller; 

 i et tilfælde var den paa omkring ^/o meter. 



Nærværende meddeler maa sige, at forklaringen med den indre 

 forvitring (hvortil ogsaa kommer ydre forvitring) ikke rigtig tilfreds- 

 stiller, da de bergarter, det her gjælder, ikke er kalksten eller andre 

 let paavirkelige bergarter, men det gamle solide grundfjeld, hvis hoved- 

 tergart er gneis. 



Noget Tegneby-fænomen er ikke omtalt fra Norge, og den her 

 givne fremstilling er væsentlig skrevet for at vække opmerksomhed, om 

 noget tilsvarende skulde være iagttaget et eller andet sted hos os. 

 Saavidt jeg mindes, nævnte den forrige chef for den geografiske op- 

 maaling, oberst Haffner, engang i en samtale en forandring, han 

 mente at have iagttaget ved en sigtelinje i Smaalenene; men jeg tror 

 ikke, at han nogensinde kom at forfølge denne sag videre. 



Notiser om nogle ferskvandsfiske. 



Af H. Huitfeldt-Kaas. 



Flodnegenøiet (petromyzon fluviatilis), hvis udbredelse hos os 

 er meget lidet kjendt, fik jeg en del eksemplarer af ihøst i de under 

 Sarpsfossen anbragte aaletrapper. Det viste sig, at de havde samme 

 evne som de ligestore aaleyngel til at forcere strid strøm. De gik 

 fortrinsvis op i de render, der var anbragte i den strideste strøm. 

 Det først fangede eksemplar kom i de første dage af august, de sidste 

 udtog jeg af fangstapparaterne den 19de i samme maaned. Længden 

 af 3 denne dato maalte individer var respektive 25, 31 og 33 cm. 

 Jeg tror tidligere at have seet noget større eksemplarer i aaletrapperne. 

 Det er denne petromyzon-art, der i Rusland og Tyskland anvendes 

 røget eller marineret. Hos os har den hidtil ikke været benyttet som 

 menneskeføde. Hvorvidt den i Glommen under Sarpsfossen forekommer 

 i saadan mængde, at der kunde blive tale om at lægge sig efter at 

 fiske den, kan jeg efter mine tilfældige olsservationer ikke udtale mig om. 



