122 



Det almindelige negenøie (petromyzon branchiale), der synes- 

 at være blot en noget forkrøblet form al p. fluviatilis, tilpasset til 

 udelukkende ophold i ferskvand, har jeg fundet i meget store eksem- 

 plarer i Mjøsen, hvor den forekom talrigt i store dybder, især i dyb- 

 den 40 — 150 meter. Den almindelige længde af de paa stort dyb 

 fiskede eksemplarer var ca. 20 cm. Det størte eksemplar, jeg har 

 maalt, var 22.5 cm. langt. Paa ringere dyb forekom de ialfald som- 

 mer og høst langt sjeldnere og i mindre eksemplarer. Ved at fiske 

 med rever agnede med levende smaafisk: krøkle (osmerus eperlanus), 

 mort og laue efter lake paa forannæ.vnte store dybder var det, jeg 

 først blev opmerksom paa negenøinenes tilstedeværelse. Til sine tider 

 i august — oktober forekom de i saa overordentlig stort antal i denne 

 dybde udenfor Hamar, .at mere end hver anden agnfisk paa en nat 

 var angreben af dem. Et større stykke af musklerne paa den ene 

 side af agnfisken, undertiden næsten hele den ene halve side, var ud- 

 suget. Som oftest var agnfisken død efter negenøiets angreb. Naar 

 linen forsigtig blev „vekjet", hændte det nu og da, at et negenøie 

 enduu hang fastsuget til agnfisken og blev lempet ind i baaden med 

 en hov. 



I elve og bække, der falder i Mjøsen, findes en mængde larver 

 og smaa individer, men kun en enkelt gang har jeg seet et par større 

 eksemplarer, nemlig i Vikselven ved Tangen st. De var forøvrigt 

 døde, sandsynligvis efter netop fuldbragt gydning. I Brumundelven 

 opgives store individer midsommers at optræde talrigt, saa det maa 

 antages, at Mjøsens dybvandsform gaar op i bækken og gyder midt- 

 sommers. 



At negenøiet optræder som dybvandsform i indsøer, synes tidhgere 

 ikke at være kjendt af zoologerne, ialfald har jeg ikke kunnet fitide 

 oplysninger herom i de zoologiske arbeider, der har staaet til min 

 raadighed. 



Negenøiet kaldes ved Mjøsen niauing og undertiden aal. Aal fin- 

 des forøvrigt ikke i denne indsø. 



I Mjøsen fanges negenøiet kun leilighedsvis under andet fiske og 

 anvendes der ligesaa lidet som noget andet sted i landet som menneske- 

 føde. Paa flere steder i landet, dog saavidt jeg ved ikke i Mjøsen, 

 anvendes denne fisk, især larveformen, som agnfisk paa rever. 



Karudser paa høifjeldet. Karudsen (carassius gibelio) hører 

 som bekjendt oprindelig ikke hjemme i vort land, men er allerede for 



