131 



Af pendelets længde, form og svingetid kan man beregne tyngdens 

 akceleration. Saadanne forsøg kaldes absolute pendelforsøg. De hø- 

 rer til fysikens fineste og vanskeligste forsøg. Der maa tåges hensyn 

 til, at luften gjør modstand mod pendelets bevægelse, at der altid 

 hænger en del luft ved pendelet, at dets længde er forskjellig ved 

 forskjellige temperaturer, at svingebuen blir mindre og mindre, at 

 pendelet ruller paa de knivsegge, om hvilke det svinger. Og der for- 

 dres en nøiagtig bestemmelse af gangen hos det ur, efter hvilket man 

 tæller s\'ingningerne. 



Ved det enkelte eller matematiske pendel forstaar man en linje 

 uden vegt, der er ophængt i sin øvre ende og i den nedre ende bærer 

 et tungt punkt af uendelig smaa dimensioner. Det er dette pendels 

 længde, som man bruger til derefter at beregne tyngdens størrelse. 

 Man søger at finde længden af det enkelte pendel, der har samme 

 svingetid som det fysiske pendel, som observeres. Dette kan opnaaes 

 ved, at man først s\'inger pendelet om en akse (kniv), som er fastgjort 

 henimod den ene ende, og derpaa om en anden akse (kniv) ved den 

 anden ende. I^aar svingetiden er den samme, enten pendelet svinger 

 om den ene eller den anden akse, er afstanden meil em knivene lig den 

 enkelte pendellængde. Den ene kniv er til at flytte. Eller man kan 

 af begge svingetider og aksernes afstand finde den enkelte pendellængde 

 ved beregning. Et saadant pendel kaldes et reversions-pendel. 



En letvintere maade er relative pendelbestemmelser. Et pendel 

 svinges paa et sted, hvor man har bestemt tyngdens størrelse ved ab- 

 solute pendelforsøg. Det samme pendel svinges i uforandret til- 

 stand paa et andet sted. Er tyngden her større eller mindre end paa 

 det første sted, svinger pendelet henholdsvis hurtigere eller langsom- 

 mere, og man beregner deraf med lethed, hvormange gange tyngden 

 er større eller mindre paa det andet sted end paa det første og deraf 

 dens virkelige størrelse. 



Der er nu gjort absolute pendelbestemmelser paa noksaa mange 

 steder paa jorden og relative bestemmelser paa endnu flere steder. Man 

 har saaledes faaet en god oversigt over tyngens fordeling paa jord- 

 overfladen. Til en saadan oversigt maa man sammenligne tyngden i 

 samme niveau, hvortil man tager havfladen. Jo høiere over havet, 

 desto mindre er tyngden paa grund af den større afstand fra den til- 

 trækkende jord. Man kan af stedets høide over havet beregne, hvor- 

 meget større tjmgden skulde være ved havfladen end paa observations- 

 stedet. 



