132 



Som det første store resultat af pendelforsøgene fremgaar det, at 

 tyngden ved havfladen ikke er ligestor overalt paa jorden, men at dens 

 størrelse er i det store tåget fordelt paa en meget regelmæssig maade. 

 Den er mindst ved ækvator og vokser, derfra mod poler ne, hvor den 

 er størst. Tilveksten er regelmæssig og proportional med kvadratet 

 af sinus til den geografiske bredde. De nyeste bestemmelser af prof. 

 Helmert i Potsdam giver for tyngdens akceleration, som man pleier 

 betegne med g (latinsk gravitas) 



ved ækvator bredde 0" tyngde go = 9.78046 meter pr. sekund 

 — 450 — g45 = 9.80632 —,— 



- polerne — 90° — ggo = 9.83218 — =— 



Kaldes bredden cp og tyngden ved havfladen gcp, saa har man 

 gjp = go 4- 0.05172 sin^cp. 



Tyngden ved 45*^ bredde og havfladen, g^^ eller 0.80632, kalder 

 man normaltyngden, og tyngden gcp for et sted under bredden cp 

 kaldes den normale tyngde for breddegraden. 



Aarsagen til, at tyngden paa jordoverfladen (havfladen) er for- 

 delt paa den ovenfor beskrevne maade, er tredobbelt. For det første 

 jordens daglige omdreining. Ethvert punkt paa jorden svinger rundt 

 om jordaksen i en cirkel i 24 timer (stjernetid). Herved opstaar en 

 centrifugalkraft eller svingkraft. Denne er desto større, jo større svinge- 

 radien eller afstanden fra jordaksen er. Ved ækvator er svingeradien 

 størst, lig hele jordradien. Med større bredde blir den mindre, ved 

 polerne blir den Hg nul. Centrifugalkraften virker altid imod tyngden, 

 udåd fra jorden, og formindsker virkningen af jordens tiltrækning. Ved 

 ækvator er centrifugalkraften størst og virker med hele sin kraft lige 

 mod tyngden. Paa høiere bredder er den mindre og virker kun for 

 en del imod tyngden. Altsaa formindskes jordens tiltrækning mere og 

 mere fra polen mod ækvator, og den tyngde, vi faar tilbage, vokser 

 fra ækvator mod polerne. 



For det andet jordens fladtrykning. Ved ækvator er afstanden 

 fra jordens tyngdepunkt større end ved polerne og jordens tiltrækning 

 mindre. 



For det tredie massemes fordeling i jordens indre. Jordens mid- 

 lere tæthed er 572 gange saa stor som våndets, mens jordskorpens er 

 mindre, bergartemes omtrent 2Y2 gang og havvandets kun lidet større 

 end det rene vands. Man beregner, at jordens inderste kjerne er saa 

 tung som bly. Ved polerne er afstanden til kjernen mindre end ved 

 ækvator, følgelig tiltrækningen større. 



