133 



De store planeter Jupiter og Saturn har en hurtig daglig om- 

 dreining og er sterkt flad trykte. Forholdet mellem omdreiningstiden 

 og fladtrykningen viser, at disse planeter, ligesom jorden, maa være 

 tættere (tungere) i det indre end i den ydre skal. 



Den tyngde, som vi finder ved pendelet, er en resultant af jordens 

 tiltrækning og centrifugalkraften. Retningen af denne resultant (lod- 

 linjen) peger ved ækvator og ved polerne mod jordens centrum. Ellers 

 saa at sige nedenfor centret. Havfladen staar lodret paa den, og hav- 

 fladens form blir en fladtrykt omdreiningsellipsoide. 



Et andet resultat af pendelforsøgene er følgende: Sammenstiller 

 man den værdi af tyngdens akceleration, som pendelsvingningerne paa 

 et sted giver, med den normale tyngde for stedets bi-eddegrad, finder 

 man forskjeller mellem begge, der tyder paa en ujevn fordeling af mas- 

 serne i jordskorpen. Denne iijevnhed er ikke ganske uregelmæssig, 

 der er et system i den. Ved kysterne er tyngden normal eller lidt 

 for stor. lude i fastlandene er den, reduceret til havets overflade, for 

 liden. Paa de saakaldte oceaniske øer, de, som ligger i større 

 eller mindre afstand fra fastlandene paa en fra store havdyb op- 

 bygget sokkel, er tyngden i merkelig grad for stor. Som eksempel 

 kan nævnes St. Thomas i Gruineabugten, Boninøen ved Østasien, Ha- 

 waii, Jan Mayen. De oceaniske øer er gjerne af vulkansk oprindelse. 

 Efter hvad man fandt paa disse øer, troede flere, at man kunde drage 

 den slutning, at tyngden paa havet var for stor, at jordskorpen under 

 havbunden havde en særegen stor tæthed. Havbunden med sin lave 

 temperatur nær 0° maatte, mente man, have større tæthed end det 

 indre af fastlandet med sine overordentlig høie dybtemperaturer, der 

 hvor temperaturen vokser 1 '^ for hver 33 meter, man stiger ned i 

 jordskorpen. Andre havde dog tvil om den sterkere tyngde over havet. 



Til at løse dette spørgsmaal om tyngdens størrelse paa havet er 

 der fra Norge givet væsentlige bidrag. 



Siden 1892 har prof. 0. E. Schiøtz gjort pendelobservationer 

 paa en række stationer i Norge under forskjellige breddegrader mellem 

 Lindesnes og Nordkap. Disse viser, at tyngden er merkelig for stor 

 i Lofoten, lidt for stor paa kysten, men mindre end den normale, naar 

 man kommer ind i landet. Indover en fjord aftager tyngden i forhold 

 til breddegradens normale tyngde. Prof. Schiøtz har paavist mate- 

 matisk, at man bør vente en lidt for stor tyngde ved kysten. 



Nansens polarfærd med „Fram" var udrustet med pendelapparat 



