140 



nes stribeformige begrænsning, dels ogsaa optræder som smale striber, 

 der i forskjellige retninger gjennemsætter denne zone. Ofte er disse 

 striber samlede i mindre grupper med indbyrdes parallelt forløb. Disse 

 lyseste, paa figuren hvide partier bestaar af nikkelrigt jern og de øvrige 

 partier af nikkelfattigt jern. Den forskjellige farve, de viser paa bil- 

 ledet, er fremkaldt ad kunstig vei, idet fladen, efter at den er poleret, 

 blev ætset med salpetersyi-e. Denne angreb det ikke nikkelholdige 

 eller svagt nikkelholdige jern, der derved antog en noget mørkere 

 (graalig) farve, mens det nikkelrige jern, der ikke angrebes af syren, 

 beholdt sin lyse farve. De derved fremkomne figurer kaldes efter op- 

 dageren de Widmanstattenske figurer. 



I de metalliske zoner er paavist et sjeldnere mineral, schreibersit, 



Fig-. 4. Tversnit af den lille meteorsten. Naturlig- størrelse. 



der bestaar af jern, nikkel og fosfor, og som kun pleier at optræde i 

 meteorstene. Farven er staalgraa. 



I den store blok fandtes smaa sorte korn af kromjern, et mineral, 

 som findes i vore jordiske bergarter, i vort land f. eks. ved Røros. 



Endvidere bar jeg i den lille blok iagttaget mineralet troilit, som 

 ser ud som en Ij^s magnetkis, og som ogsaa paa griind af sin kemiske 

 sammensætning staar dette mineral meget nær. Troilit skal i ren til- 

 stand indeholde 36.4 pct. svovl og 63.4 pct. jern; magnetkis omtrent 

 40 pct. svovl og 60 pct. jern. Som man ser, staar disse hinanden 

 meget nær, og der er ogsaa dem, der mener, at det i gruaden er et 

 og samme mineral. 



Nogle sorte korn har jeg tydet som mineralet daubreelit, der be- 

 staar af jern, krom og svovl (Fe Cr2 S4), og som inden svovlforbindel- 

 sernes række svarer til kromjern (Fe Cr2 O4) inden oxydernes række. 



