141 



De fire sidstnævnte mineraler optræder i smaa inængder. Dette 

 er derimod ikke tilfældet med det næste mineral, vi maa omtale, nem- 

 lig olivin. Olivin forekommer i større og mindre, gule korn og indta- 

 ger i tversnittet hele det fladerum, som er markeret med den mørke 

 farve. Jeg havde formodet, at der iblandt olivinkornene ogsaa skulde 

 findes noget pyroxen, men saa i præparatet af den lille blok ikke spor 

 til den. Derimod fandt jeg flere pyroxenindivider i et af præparaterne 

 af den store blok. Pyroxenen syntes at være en broncit, altsaa samme 

 slags som i de senere omtalte Ski- og Tysnæsmeteoriter. 



Det kvmde ved denne leilighed have sin interesse at gjenkalde i 

 erindringen de andre 3 meteoriter, som er fundne i vort land, nemlig 

 Ski-, Tysnæs- og Morradalsmeteoriten. 



Den første af disse, nemlig Skimeteoriten, faldt om aftenen den 

 27de december 1848 paa Dalsplads i Ski. Der hørtes et stert knald 

 som af en eksplosion, og man saa en sterk lysning. 2 dage efter blev 

 stenen funden paa isen. Stenen, hvis vegt var 850 gr., havde en stør- 

 relse som en knyttet haand. Den havde en uregelmæssig form og var 

 forsynet med en hel del smaa, arglasformede fordybninger. Den til- 

 hørte stenmeteoriternes gruppe og bestod af en graalig masse, som for 

 den overveiende del dannedes af mineralerne olivin og broncit. Ud- 

 vendig var den omgiven af en mørk brun hinde. 



Tysnæsmeteoriten faldt paa gaarden Midt- Vaage paa Tysnæs den 

 20de mai mellem kl. 8 og 9 aften. Den sterkt lysende meteorsten 

 saaes, idet den faldt, fra mange steder i søndre Bergenhus amt, og 

 ligeledes hørtes paa flere steder det sterke smeld, som foraarsagedes 

 ved, at meteorstenen sprang i en ganske betydelig høide over jord- 

 overfladen. Der er ikke tvil om andet, end at der faldt flere 

 stykker end de, man fandt paa Vaage, hvoraf det største veiede 

 18.95 kg., mens de mindre stykker tilsammen veiede 2.75 kg. Den 

 store sten blev funden morgenen efter faldet. Det viste sig, at den 

 der, hvor den først traf jordoverfladen, havde slaaet hul gjennem 

 det over det faste fjeld liggende jordlag, som var omtrent 1 fod tykt, 

 og endda formaaet at slaa stykker af det faste fjeld. Derfra havde 

 den saa hoppet 13 m. i nordøstlig retning. Dr. Reusch, der har be- 

 skrevet denne meteorsten, siger, at dens form var omtrent som fjerde- 

 parten af en cylinder. Overfladen besad talrige urglasformige fordyb- 

 ninger. Stenen, der ligesom Skimeteoriten er en saakaldt stennieteorit, 

 omgives af en mat sort smeltehinde. Betragter man det indre af me- 



