142 



teoriten, vil man se, at der i en mørk graa grundmasse ligger lysere 

 stykker, d. v. s. stenen har en tydelig brudst3'^kkekarakter. Af mine- 

 raler lindes olivin, broncit, jern og magnetkis (troilit?), d. v. s. omtrent 

 de samme mineraler som i meteorstenen fra Alten, Der er dog den 

 store forskjel, at mens jernet i meteorstenen fra Alten udgjør omtrent 

 halvparten af den hele masse, er det i Tysnæsmeteoriten olivin og 

 broncit, der er de rent overveiende mineraler. Forviden de hernævnte 

 substanser finder man ogsaa i Tysnæsmeteoriten ved mikroskopisk un- 

 dersøgelse en brunlig glasmasse, hvori der er paavist smaa krystal- 

 skeletter af olivin og broncit. Angaaende den eiendommelige brud- 

 stykke struktur udtalte dr. Reusch i sin tid i „Naturen": „En følge 

 af, at meteorstenenes baner var af samme art som kometernes, vilde 

 være, at ogsaa de i forholdsvis kort tid, engang i hvert omløb, naar 

 de var i solens nærhed, vilde være udsatte for solens ophedning, hvor- 

 paa der atter fulgte en afkjøling i de kolde dele af verdensrummet. 

 Disse temperaturomvekslinger maa beløbe sig til 1000° eller mere, og 

 den hos de stenagtige meteoriter herskende brndstykkestruktur er 

 maaske netop fremkaldt ved en saadan afvekslende afkjøling og op- 

 hedning." Tysnæsmeteoriten viser en gjentagen brudstykkedannelse. 



Morradalsmeteoriten blev fundet høsten 1892 i Morradal, ca. 1 km. 

 s. eller sv. for den nye vei mellem Grjotli og Stryn, i en høide af 

 1100 m. o, h. Meteoriten, der veier 2.75 kg., blev kjøbt af universi- 

 tetet. Den havde en kjævelignende form. I den tynde smeltehinde 

 saaes endel indtryk, hvoraf nogle faa var fingerformige, mens de fleste 

 var smaa, dybe og uregelmæssige, og maaske kunde tænkes fremkaldt 

 ved undvigende gasarter. Nikkeljernet viste ved ætsning ingen Wid- 

 mannstattenske figurer. 



Som man vil se, har fundet af Altenmeteoriten sin store interesse, 

 fordi det er det første fund af en jern-stenmeteorit ikke alene i vort 

 land, men ogsaa i hele Skandinavien. Vi ser endvidefe, at meteorstens- 

 fund er overmaade sjeldne i vort land ; men der er vel ikke tvil om, 

 at der i tidens løb er faldt adskillig flere meteorstene. Man har i ad- 

 skillige tilfælde observeret fald, iiden at man senere har været saa 

 heldig at finde stenen, og i endda flere tilfælde er kanske stene faldt, 

 uden at nogen har havt anledning at observere faldet; landet er stort 

 og tyndt befolket. Det er vel derfor rimeligt, at ligesom man i de 

 sidste aar har fundet frem Morradals og Altenmeteoriterne, saa vil 

 man i de kommende aar finde frem flere meteoriter fra vort lands ube- 



I 



