151 



Man maatte liavt flere af dem inde i urene i de kristianssandske dal- 

 fører. Men her svi gt er følget. Det er netop ude paa øerne i Lister 

 og Mandal, 0.9 af dem findes, i kystherrederne ellers 0.4, lidt længere 

 ind kun 0.2, og i de endnu lavtliggende, mere „kontiaentale" bygder 

 som Aamli og Aaseral findes kun enkelte som sjeldne gjester. Altsaa 

 helt ude paa øerne i selskab med de fugtighedskjære „atlantiske" — 

 forsvindende i de kontinentale tørre urer i det indre! Dette lader sig 

 tydelig ikke forklare ved teorien om klimatiske relikter, om indvandrin- 

 gen under vekslende tørre og fugtige perioder. 



Og nu i Ryfylke. Inde i fjordene her har man den varme skifer, 

 man har bratte urer, drivende sommervarme, netop som i Sogn. Men 

 intet kuugfølge, mod Sogns rige boreale ur-vegetation. 



De boreale urters udbredelsesforhold sydover langs kysten lader 

 sig saaledes ikke forklare ved Blytts teori om kontinentale klimat- 

 relikter. Dermod er de, som man netop maatte vente det, om de havde 

 spredt sig østenfra, med vanskelighed tversover mellem dalene, særlig 

 langs kysten — og ikke kommet videre den vei. 



Undersøger vi saa igjen, hvorledes det boreale vekst-element op- 

 træder nordover, hvorledes dets udbredelsesforhold her er af merket 

 ved origanum-formationen, saa ser vi, at det fra Skiensfjorden vel gaar 

 et stykke op langs Telemarksjøerne, men at det dog allerede ved Bandak 

 (kun 30 m. o. h.) og Tinsjø er blevet overordenthg sterkt reduceret. 

 I Numedal finder vi følget omtrent fuldtalligt i Sandsvær (og Ekers) silur 



— i Nore kun rester. I Ringerikes og Hadelands silurbygder kraftig 



— med brat grænse mod Eggedal, Krødsherred og i Søndre Land. 

 Længere øst, fra Kristianiadalens rige felt over Romerike med hurtig 

 udtynding til Odalen og Søndre Solør (0.2). 



Ogsaa nordover blir tydehg veiene stængt i de fleste dalfører. 

 Langt kom vi vel ved Randsfjord, endnu længere dog ved Mjøsen. I 

 silurbygderne her paa Hedemarken og Toten findes hele følget omtrent, 

 ofte kraftig samlet. 



Vi kau allerede ved hvad vi har gjennemgaaet se, at si lur for- 

 mationen, de kalkholdige skifere, maa begunstige den boreale 

 vegetation i høi grad. De klimatiske forhold er væsentlig ens i nabo- 

 dalene paa østlandet — men det er kun, hvor skiferne optræder, de 

 sydlige varmekjære urter viser sig at gaa høiere op i dalen. 



Era Mjøsen fører nu skifers tri ber i to retninger. Der gaar 

 tverstriber mellem Mjøsen og Nordre Land, Shinen og Toi-pen, og videre 



