158 



ikke uden videre tåges til indtægt for paastanden om, at fuglene ikke 

 kan flyve i større liøider, thi fuglene pleier jo successivt at hæve sig 

 fra de tættere luftlag til ganske tynde. Der kan de paa den ene side 

 paa grund af den formindskede luftmodstand flyve hurtigere, paa den 

 anden side maa de foråt kunne tilfredsstille sin mægtige trang til 

 indaanding flyve hurtigere i overensstemmelse med mekanismen til 

 aanding under flugten. En fugl derimod, som passivt er bleven ført 

 tilveirs i en kurv, maa forholde sig ganske anderledes, da en fugl i 

 ro aander paa samme maade som ethvert pattedyr, den er med andre 

 ord selv virksom under aandningen. Den er endnu lidet tillempet til 

 den tynde luft, dens luftsække er muligens heller ikke saa fuldstændig 

 fyldte som under en hurtig flugt, kortsagt forholdene er ganske for- 

 skjellig fra dem, hvor den selv har svunget sig op i høiden. Det er 

 derfor heller ikke eiendommeligt, at en saadan fugl, naar den pludselig 

 blir sluppet, falder et ganske betydeligt stykke, ja den maa endog falde. 



Af hvilken betydning aandningsmekanismen er for en fugl, naar 

 den flyver, kan enhver, som har jaget en fugl i et værelse, overbevise 

 sig om : I begyndelsen flyver den vel livligt om fra den ene side af 

 værelset til den anden, men den blir meget snart udmattet og falder 

 ganske forpustet og krampagtig aandende ned ved en af væggene. 

 Paa grund af den korte flugt kan ikke dens luftsække passivt fyldes 

 med luft, den maa selv aande og da gaar det med den som med 

 ethvert menneske, som i længere tid har løbet hurtigt. Den blir træt, 

 maa hvile og faa pusten igjen. 



Jeg mener derfor, at disse hidtil endnu faa iagttagelser ikke for 

 tiden kan tvinge os til straks at kaste overbord den gamle opfatning 

 om fugleflugtens høide; antagelsen af en betydelig høide for fuglenes 

 vandringstræk har nemlig sandsynligvis mange fordele for fuglene, 

 saaledes er de derved uafhængig af vindretningen. 



Ikke desto mindre er de iagttagelser, som luftskipjjerne har bragt 

 os, i flere henseender af stor interesse og har ogsaa vakt berettiget 

 opsigt. Spørgsmaalets vigtighed blev derfor ogsaa straks anerkjendt 

 paa zoologkongressen og mau besluttede at opfordre samtlige stater, at 

 de til udforskning af fugle- og insektflugtens høide skulde paalægge 

 sine luftskipperafdelinger at anstille iagttagelser i forskjellige høider 

 over de gjennemtrækkende rugle og insekter, samtidig hermed skulde 

 de under ballonfarterne slippe løs duer. Saavidt jeg ved er dog endnu 

 ^kke noget foretaget i saa hbuseende. 



