167 



fundet en vesteuropæisk stamme i modsætning til den østlige. Det 

 synes, som om ban anser den for at være af europæisk oprindelse i 

 modsætning til en asiatisk herkomst. Paa den anden side maa jeg 

 henlede opmerksomheden paa, at de forskjellige andre dyr, som jeg 

 antog kom til Norge vestenfra, oprindelig hørte hjemme i Asien. Er 

 nu altsaa denne celtiske hest en nndtagelse? 



Jeg har i det foregaaende omtalt den vikle hest, som under nav- 

 net „tarpan" fandtes vild i Sydruslands stepper indtil efter midten af 

 forrige aarhundrede. Vor kundskab om denne hest var grundet paa. 

 %gtige beskrivelser af det levende dyr, som fandtes i forskjellige reise- 

 beskrivelser. Det var først i 1884, at G. N. Schatilow (i Moskauer 

 Keiserlige Acclimatisations Selskab) offentliggjorde den første nøiagtige- 

 beskrivelse af tarpanen grundet paa tre individer, men særlig paa et,, 

 som netop var erhvervet for den zoologiske have i Moskva. Disse- 

 eksemplarer var musegraa med sorte fødder helt op til „knæet", sort 

 stribe eller aal nedad ryggen og svage striber paa frembenene. OrOi 

 det nævnte eksemplar bemerkes det udtrykkelig, at hornvortein e. 

 paa bagbenene manglede. 



Nu sammenligne man denne beskrivelse med landbrugsingeniør 

 J. Smiths beskrivelse af fjordhesten som følger: „rarven er alminde- 

 hgst gulblak, hvidborket (elsblak) eller graa (muset) med sort blanding. 

 i luggen og halen; sort midtstol i manen, en sort stribe (aal) langs- 

 ryggen og sorte eller sortgraabrune fødder fra knæet og ned, med 

 sorte tverstriber paa knæets bagside og sorte hove. Almindelig ser 

 man ogsaa, at ørernes ydre rand og spids er sorte." Der er i farven 

 ialfald intet, som forhindrer den celtiske hest, fjordhesten og tarpanen 

 fra at være samme art, og størrelsen synes ogsaa at være ens, idet 

 alle tre hører til de mindre heste. 



Som før sagt, professor Ewart har ikke givet os anatomiske ka- 

 rakterer for den celtiske hest, mens Nehring derimod har leveret 

 maalinger af islandske skaller. Nu har Tscherski i 1893 be- 

 skrevet benbygningen af to af de ovennævnte tarpaner meget udfør- 

 ligt. Jeg skal her ikke indlade mig paa anatomiske detaljer, men blot 

 meddele Tse her skis resultat, nemlig at „ efter skallens karakter — 

 forsaavidt som San son har klarstillet sine forskjellige typer — staar 

 tarpanerne den skotske typus (eqvus caballus hibernicus Sanson)i 

 nærmest og falder endog i sine ho vedsagelige relative di- 

 mensioner sammen med de islandske h estes." 



