190 



ogsaa de reisefærdige, og saa staar bjerget der tilbage saa dødt og 

 trist og usigelig forladt. Kun en eneste fugleart blir ved at holde til 

 der — den afskyelige fulmariis glacialis. 



Den første høststorm suser med kraft over øerne, havet begynder 

 at rulle i tungere og tungere bølger ind mod land — den korte, liv- 

 lige færøiske sommer er forbi. 



Den Internationale udforskning af de nordiske have. 



Af A. Pettersson i „Ymer". 



Da vore fædre med sine skrøbelige fartøier og sine ufuldkomne 

 redskaber pløiede havet, var det dem et ukjendt, hemmelighedsfuldt 

 omraade, som var opfyldt at farer og som ikke havde nogen anden 

 grænse end horisonten. Handelen og den deraf følgende samfærdsel 

 mellem nationerne klargjorde imidlertid i spredte træk oceanets græn- 

 ser. Saaledes fæstedes lidt efter lidt paa papiret ikke blot konturerne 

 af de forud velkjendte lande, men ogsaa af de nyopdagede, saa at vi 

 nu har temmelig nøiagtige søkarter over nær sagt alle verdenshave og 

 disses kyster. 



Men ikke blot af hensyn til samfærdselen fik havets udforskning 

 betydning. I dybet lever millioner af fisk, som tjener os til føde. 

 Fra de mest primitive metoder og redskaber til disses fangst har der 

 lidt efter lidt udviklet sig en genial fiskeriteknik. Vældige not feier 

 med dampens hjælp havbunden og opsamler paa sin vei alt levende, 

 som ikke kan undkomrae gjennem notens masker. Men ikke overalt 

 kan et saadant fiske drives. Kun paa bestemte steder og til bestemte 

 tider kan det di-ives med udbytte. Endvidere er dets afkastning under- 

 kastet store variationer. Som eksempel vil det være tilstrækkeligt at 

 minde om sildens periodiske ojDtræden ved vor vestkyst. De her an- 

 tydede forholde gav anledning til to vigtige spørgsmaal, som kun kunde 

 løses ved hjælp af systematiske videnskabelige og praktiske undersø- 

 gelser, nemlig: hvorfra kommer disse vandrefiske, som blot til bestemte 

 tider optræder paa de samme steder? og: er havets rigdom paa fisk 

 stor nok til, at den kan taale den stadig mere og mere intense fangst, 

 eller er dets tilgang paa fisk i aftagende? Disse s^iørgsmaal blir det med 

 hvert aar, som gaar, mere paakrævet at faa besvarede, og de har ofte 



