191 



ført til forviklinger mellem nationer, hvis fiskeflaader besøger de samme 

 fangstomraader. 



Ogsaa for landbruget og sjøfarten har havforskningen sin betyd- 

 ning, thi aden den vil vel neppe meteorologien kunne naa sit maal, at 

 forudsige veirliget for en længere tid. Denne videnskab har nemlig 

 bidtil maattet indskrænke sit observationsnet til det faste land, og 

 havet, som dog indtager % ^f jordoverfladen, har været ladt ude af 

 betragtning. Uden et nøie kjendskab til havfladens tilstand kan man 

 dog ikke faa nogen fuldstændig oversigt over atmosfærens bevægelser 

 og fugtighedsgrad, en hovedbetingelse, hvis man vil kunne forudsige 

 veiret for en længere tid. 



Da saaledes havforskningen har mere end en hensigt, kommer ar- 

 beidet hermed at falde inden to omraader. Hydrografien søger at 

 udforske havvandets fysiske og kemiske egenskaber og den dermed 

 sammenhængende cirkulation. Hav biologien beskjæftiger sig med 

 studiet af de i havvaudet levende dyr- og planteformer samt med 

 disses livsvilkaar. 



Af den sidste gruppe har der udviklet sig en særskilt afdeling, 

 planktonf orskningen. Plankton er fællesbetegnelsen for de mindre 

 organismer inden dyre- og planteverdenen, som svæver omkring i sjøen. 

 Disse organismer danner hovedbetingelsen for tilværelsen af alt høiere 

 organisk liv i havet, dels som næring for høiere dyreformer, dels ved 

 de hertil hørende planteformers evne til at erstatte surstofforbruget i 

 havet. Det er en velkjendt sag, at landjordens vekster gjennem en 

 livsproces — assimilation — under solens indvirkning omsætter kul- 

 syre til surstof, og derved erstatter den atmosfærens surstoftab, som 

 fremkommer ved organismernes aanding. Da planteplanktonets assimi- 

 lerende virksomhed forudsætter tilgang af lys, er dets udbredelse ind- 

 skrænket til de vandlag, som gjennemtrænges af solstraalerne. Dyre- 

 plankton, som lever af planteplankton, opholder sig ikke blot i dettes 

 nærhed, men findes cgsaa paa alle dyb helt ned til havbunden, hvor 

 det kan træffes i enorme masser, og hvor det ernærer sig af nedsunkne 

 døde dyre- og plautelevninger. Der er dog ogsaa andre forholde, som 

 betinger planktonets udbredelse. Havets kemiske og fysiske egenska- 

 ber, dets temperaturforholde, salt- og gasgehalt rækker nemlig inden 

 de forskjellige dele af dets omraade, og hvert planktonslag har til- 

 lempet sig efter de foi'holde, som forekommer i det vandlag, hvor det 

 holder til; fjernes det fra dette, kan det ikke leve. Saaledes kan en 



