194 



For spørgsmaalets endelige løsning fordres imidlertid et rigt ob- 

 servationsmateriale, der onifatter saavel fysiske og kemiske som biolo- 

 giske (plankton) forholde. De fysiske og kemiske data vedrører hav- 

 vandets tæthed, gasgehalt, saltgehalt samt dennes sammensætning og 

 erholdes ved omhyggelige kemiske analyser. Forsøg til ad kemisk 

 analytisk vei at lære disse at kjende kan forfølges helt tilbage til 

 Torbern Bergman. Hans mest fremragende efterfølgere i det for- 

 løbne aarhundrede har været franskmanden de Marcet, dansken 

 Forchhammer, svensken F. L. Ekman og i den seneste tid dansken 

 M. Knudsen, hvis tabeller over havvandets klorgehalt, saltgehalt og 

 specifike vegt ved givne tem^Deraturer benyttes af alle de nationer, som 

 ■deltager i det hydrografiske arbeide. 



Planktonforskningen fik ved tyskeren Johannes Muller og den 

 ^fremragende Kielerfysiolog V. Hensen en rig udvikling og er nu et 

 af de vigtigste hjælpemidler til løsningen af saavel videnskabelige som 

 praktiske spørgsmaal. Blandt banebryderne paa dette omraade kan 

 nævnes svenskerne Aurivillius og P. T. Cleve. Af norske forskere, 

 som særlig beskjæftiger sig hermed, kan nævnes dr. H. H. Gran, af 

 danske C. Osten f eld og C. Wesenberg-Lund. 



Til disse videnskabelige opgaver kommer yderligere undersøgelser 

 af havbundens topografi og dyreliv. Havbunden bedækkes overalt paa 

 de større dyb af et fint slam, hvis kemiske sammensætning er meget 

 forskjelligt, alt eftersom det er dannet af vulkanske eller af animalske 

 afieiringer. Disse sidste, som dækker det allermeste af oceanernes 

 bund, dannes af nedsunkne levninger af døde planktondj-r og -planter. 

 De største samlinger af saadanne bundprøver, som findes, blev indsam- 

 lede af den engelske Challengerekspedition og opbevares nu i Edinburgh 

 i „Challenger office", der bestyres af sir John Murray, den bekjendte 

 ■udgiver af Challengerekspeditionens reporter. Ogsaa den svenske Øster- 

 sjøekspedition har frembragt et rigt materiale af bundprøver fra de 

 farvande, som de undersøgte. 



Det egentlige litorale omi^aade, d. v. s. bunden paa kystbaukerne 

 mellem oceanernes dybderegioner og stranden, fortjener særlig i fiske- 

 riernes interesse en omhyggelig uudersøgelse. De nyeste engelske og 

 tyske „fiskekarter" over Nordsjøen er et bevis herfor. Ligeledes kar- 

 terne over den fi-anske kystregion, som professor Th o ul et har kart- 

 lagt. Undersøgelserne over havbundens dyreliv er gjenstand for et 

 meget ivrigt studium af fagzoologer. Det er særlig af denne grund, 



