196 



Dette gav anledning til, at videnskabsmænd fra forskjellige lande traadte 

 i forbindelse med hinanden, ordnede sit undersøgelsesarbeide efter hin- 

 anden og sammenlignede liinandens resultater. Saaledes blev havets 

 udforskning en international opgave. 



Det var imidlertid klart, at en ndredning af saa stort omfang, og 

 som kan give anledning til international lovgivning i fiskerispørgsmaal, 

 ikke burde gjennemføres uden organiseret ledelse, blot af private mænd 

 med understøttelse af private videnskabelige selskaber. Staterne burde 

 skjænke den sin understøttelse og sin autoritet. De interesserede viden- 

 skabsmænd henvendte sig derfor til sine respektive regjeringer med 

 anmodning om, at de skulde træde støttende til. 



Initiativet til denne sammenslutning mellem nationerne udgik fra 

 Sverige. Efter anmodning fra den svenske hydrografiske kommission 

 indbød kong Oskar Nord- og Østersjøstaterne til at sende delegerede 

 til et møde, hvor man skulde drøfte spørgsmaalet om fælles optræden 

 til fremme af havforskningen. Storbritanniens, Ruslands, Tysklands, 

 Danmarks, Norges og Hollands regjeringer modtog indbydalsen, og 

 repræsentanter fra samtlige disse lande sammentraadte til et møde i 

 Stockholm den Ilte juni 1899. 



Ved dette møde opgjordes et foreløbigt program for den fælles 

 undersøgelse; endvidere besluttedes, at ethvert lands repræsentant skulde 

 andrage hos sin regjering om, at de nødvendige midler til programmets 

 udførelse blev bevilget. 



I mai 1901 sammentraadte efter indbydelse af den norske regje- 

 ring en konferens i Kristiania. Til dette møde havde ogsaa Finland 

 og Belgien sendt repræsentanter. De fleste af de delegerede kunde 

 meddele, at deres regjeringer var villige til hos sine respektive landes 

 bevilgende myndigheder at andrage om de nødvendige pengebidrag. 

 Stockholmsmødets program blev mere detaljeret udarbeidet samt foran- 

 dredes noget derved, at der lagdes større vegt paa de praktiske under- 

 søge'.sesopgaver. 



Begge disse møder fremholdt nødvendigheden af en central- 

 administration, som kunde føre forhandlingerne mellem de forskjel- 

 lige stater og hvorfra deres fælles undersøgelser kunde ledes og deres 

 resultater publiceres. Kristianiakonferensen paaviste det ønskelige i, 

 at denne henlagdes til Kjøbenhavn og at den bJev udvidet med et 

 centrallaboratorium, hvor de allerede i brug værende apparater 

 kunde kontrolleres og hvor nye saadanne samt nye metoder kunde 

 fremstilles og prøves. 



