221 



segmenter, der afviger fra de øvrige i tykkelse og farve og som op- 

 træder under forplantningstiden; det indeholder et tykt lag kjertler. 



Man skjelner mellem to grupper oligochaeter, dyr, der bebor det 

 faste land (terricolae), og vandbeboere (limic olae). Som repræ- 

 sentant for den første gruppe nævner vi den flere gange før omtalte 

 medemark (lumbricus), der om dagen fører en lyssky tilværelse, men 

 som i fugtigt veir og i mørke kryber frem fra sine underjordiske smut- 

 hnller. Dens for jorden gavnlige virksomlied er allerede før omtalt. 

 Af vandformer, der befolker vore damme og indsjøer og som danner 

 en vigtig næring for vore ferskvandsfiske, kan vi nævne de forskjellige 

 tubif ex-arter, som lever i rør af dynd, hvoraf de strækker sig ud, 

 og de sraaa n a ide er, uogle skrøbelige orme med snabelagtig forlæn- 

 get hoved. 



Den anden store annelideafdeling, hi ru din ei, iglerne, har paa 

 langt nær ikke saa talrige ringe som chaetopoderne, og ringene svarer 

 heller ikke til legemets indre skillevægge som hos dis^e. Istedenfor 

 chaetopodernes parapodier foregaar bevægelsen ved en svær hefteskive 

 i legemets bagerste del, der sammen med en liden sugeskive i nær- 

 heden af munden gjør, at dyret kan bevæge sig, om end temmelig 

 trægt. Hovedlappen er aldrig skarpt af sondret. Paa fig. 9 ser man 

 hovedet af en medicinigle, hvor mundhulen er opskaaret for at vise de 

 tre kraftige, tandede kjæveplader, hvormed dyret bider sig fast i hu- 

 den og bringer denne til at bløde. Hos den afdeling, hvoi til blodiglen 

 hører (gnatob dellid ae), overrages mundaabningen af en skefoi^mig 

 hovedskjærm, mens den hos afdelingen rhynchobdellid ae indrammes 

 af en sugevorte. Svælget er muskuløst og fører ned i en langstrakt 

 tarm, der ofte er udstyret med sækagtige udvidelser og som munder 

 i en endetarm, hvis aabning ligger ved bagkroppens hefteskive. Nogle 

 store kjertler i huden og bindevævene afsondrer hos iglearterne et seigt 

 slim, der overtrækker huden. Et blodkarsystem forefindes altid og 

 blodkarrene er store og omslutter ganske enkelte organer; blodet er 

 rødt, d. v. s. virkelig rødfarvet, uden at blodlegemerue foraarsager 

 denne farve som hos de fleste andre dyr. Kun hos enkelte former 

 flndes der aandedrætsorganer og da i form af gjæller. Nervesystemet 

 er høit udviklet, og man kjender foruden den hos anneliderne vanlige 

 hjerne, svælgknude og bugstreng (før omtalt) endnn et slags eget ind- 

 voldsnervesystem. Næsten hos alle arter forekommer øine, der er en- 



