229 



Under isperioden udbredte der sig umaadelige ismasser fra Skau- 

 dinavien, Alpenie, P3'renæerne, Karpatlierne og Kaukasus og nedisede 

 store dele af Nordeuropa og Nordamerika. Hvad Europa angaar, ved 

 vi, at de østerrigske alpers ismasser var underkastede betydelig varia- 

 tion og idetmindste fire gange skjød sig ud over Østerriges lavland. 

 Vi ved ogsaa, at Nordeuropas isbræer, der udbredte sig over den nord- 

 lige lialvkugles tempererede zoue, varierede sterkt i sine fremstød, samt 

 at det isdække, der fra Skandinavien bredte sig ud over Østersjøen 

 og det nordtyske lavland, to gange har trængt sig frem med en mellem- 

 liggende varmere periode. Under hele isperioden fandtes der nok af 

 steder, især i det sydlige Europa, som holdt sig isfrie og beboelige. 

 Paa disse steder dannede der sig flodafleiringer, ansamlinger af det 

 saakaldte løss, som man mener er støv, ført sammen af vinden, samt 

 lag i knokkelhuler. Disse maa vi omtale lidt nærmere, da de frem- 

 byder adskillig interesse ved det indblik, de giver os i kvartærtidens 

 dyreliv, og vi under omtalen af mennesket stadig kommer til at nævne 

 dem. De er opstaaede i klippemasser af kalksten, dolomit eller gips; 

 deres loft og vægge er gjerne overtrukne med kalksinter og prj-dede 

 med smukke drypstensdannelser, mens deres bund dækkes af sand og 

 grus eller af et fedt, brunt ler, det saakaldte hu 1 emu d der. Udenfor 

 Europa har man fundet saadanne huler i Brasilien og Australieu, og i 

 Europa kjender man dem fra Tj^sklaud, England, Erankrig, Østerrig 

 og Grækenland. 



Istiden frembyder bevægede forholde ved sine sterke klima- og 

 temperaturvekslinger, noget, hvoraf ogsaa dens dyreverden bærer sit 

 umiskjendelige præg. Fremmede og forskjelligartede dyref ormer blan- 

 der sig og trænges atter langt fra hinanden. Vi ser dyr, som oprin- 

 delig tilhørte forskjellige klimaer, som kjæmpeelefant og flodhest, mam- 

 muth og uldhaaret næshorn færdes sammen i de tempererede tider for 

 under den sidste nedisning at skilles. De for ophold i koldt klima 

 udrustede dyr breder sig under dette afsnit af istiden nå over Mellem- 

 europa, mens de sydfra indvandrede dyrearter ikke længer taaler den 

 voksende kulde og gaar tilgrunde. De for diluvialtiden mest karakte- 

 ristiske store pattedyr findes anført i schemaet. Under diluviums over- 

 gang til alluvium indvandrer der i det mildere klima en skovfauna med 

 kronhjort, urokse og raadj^r, hvoraf vi endnu har levende repræsentan- 

 ter, omend i aftagende bestand. Man har søgt at inddele diluvialtiden 

 i fire saakaldte kulturtrin, der svarer til de forandringer i plante- og 



