238 



og nyeste undersøgelser, hvortil ogsaa de fleste palæontologer har 

 sluttet sig. 



Straks efterat fandet af pithecanthropus var offentliggjort, reiste 

 der sig en strid mellem de engelske og tyske antropologer, hvoraf de 

 sidste med Virchow i spidsen, paastod, at pithecanthropus var en 

 kjæmpemæssig gibbon (abeart), mens englænderne, deriblandt Turuer 

 og Cunningham og Dubois selv mente, at levningerne tilhørte en 

 vistnok meget lavtstaaende, men dog veritabel menneskerace. Paa et 

 i sagens specielle anledning af holdt diskussionsmøde i det antropologiske 

 selskab i Berlin, hvor Dubois selv fremlagde fandet, udtalte dog 

 Virchow sig uforbeholdent om dets store betydning. 



rig. o. Konturer af skallens hvælvning hos menneske, pithecanthropus, gibbon 

 og chimpaiise. (Panden tilvenstre, nakken tilhoive). 



Schwalbe paa viser, at forskjellen mellem en pithecanthropus og en 

 gibbon er ganske tilstrækkelig til at holde førstnævnte ude fra gib- 

 bonernes familie, og heller ikke kan den indordnes under de menneske- 

 lignende eller mere lavtstaaende aber. Den staar ubetinget udeufor 

 alle tre abegrupper og skiller sig let fra dem saavel ved kraniets form 

 som ved den rummelige hjernekapsel. Dog er den meget mere lavt- 

 staaende end neanderthalmennesket. Dette staar altsaa som en sær- 

 egen art mellem de nålevende mennesker og pithecanthropus, og denne 

 igjen som en egen art og slegt mellem neanderthaleren og aberne. 



Som før nævnt, er man ikke ganske enig om, hvorvidt neanderthal- 

 mennesket er det nulevende menneskes stamfader, men der er ting, 



